Ako nastaviš, svršiću.
Čekaj, čekaj, čekaj.
LHajde da svršimo zajedno.
Jesi li svršila?
Samo si htela moje seme, a?
Jesi li ok?
Hoćeš da nastavimo?
Dobro sam.
-Sigurno? - Da.
- Jesi li dobro? - Da.
Penje se gore.
Pretvoriće se...
...u nešto unutra.
Kao vanzemaljac.
Siguran sam da će naći svoj put.
- Znaš li zašto? - Zašto?
Lakše je odozdo
nego iz tvoje traheje.
Osećaš nešto?
Ja ne mogu ni da zamislim.
Osećaš nešto?
Volela bih da ima tvoja usta.
Baš ovakva.
Ja bih voleo da ima tvoje sise.
Moje sise?
Ali ne ako bude dečak, to bi već bio problem.
To zvuči čudno.
Biće mnogo lepi.
Obe će da budu devojčice?
Svih šest će biti devojčice.
Biće lepe.
I pričaće tvojim
super seksi britanskim akcentom.
Uopšte nije seksi.
Kako to misliš?
Obožavam kada kažeš: ''Jebi me''.
Ne govorim tebi to.
To je psovanje.
Ma kako god, baš si seksi
kada ''psuješ''.
Biće mnogo lepe.
I stvarno pametne.
I iritirajuće.
A kupatilo će stalno
biti zauzeto.
I svi dečaci će ih proganjati.
To ću baš mrzeti.
Jedna od mojih tetaka je baš ružna.
Pa, nadam se da neće furati sa nekim seronjama.
Biću klasičan tata gnjavator...
To plaši momke njegovih ćerki.
Ti? Strašan?
Vodićeš ih na džin i tonik.
Znam te.
Naravno, znaš me.
Kao da sam te ja rodila, Sergi.
Zar to ne bi bilo malo čudno?
To je nemoguće.
Šta je nemoguće?
Gledati u oba oka odjednom.
Moraš gledati u jedno ili drugo.
Sada sve što vidiš je moj nos.
Može sa distance.
Samo ako ne razmišljaš o tome.
Možeš da zaboraviš na Luciu.
Ili Marina ili ništa.
Ne Marina.
Alba.
Nijedno od ta dva.
Zvuči kao da je sa mora...
Tebi zvuči normalno,
ali je čudno...
Šta znači ''Alba''? Alba kao ''svitanje''?
A Marina...
Marina zvuči kao ''pristanište''.
Nema tuširanja četiri sata. Briši!
Pa nedelja je!
Bože. Alex.
Alex.
Kafa.
Hej ti.
Šta je?
Kafa.
Šta nije u redu?
Alex.
Dobila sam e-mail.
Nešto loše?
Ne znam. Ne, nije loše.
Pa šta je? Od tvoje mame?
Od vanzemaljca?
Nešto u vezi fotografije?
Tako nešto.
- Šta, stipendija? -Usavršavanje.
Usavršavanje?
U jebote, pa to je dobro, zar ne?
Zar nije?
U Los Angelesu.
USA.
U pičku materinu.
I, na koliko?
Godinu dana.
A... Kada počinje?
U januaru. Od januara do decembra.
I za šta je to?
Za jedan projekat.
Opa bato.
Sve plaćaju?
Sve. Sobu, hranu.
To je jebeno sjajno, zar ne?
Jebeno sjajno.
- Je l` tako? - Tako je.
Kako to da nisi
ništa pričala o ovome?
Pa tek sam pročitala.
Kako to misliš?
Tako lepo, dobila sam e-mail.
Pravo niotkuda?
- Tako nekako. - Šta ti to znači?
Marta me je prijavila.
- Ko je Marta? - Kustos.
Znači, to je od ranije.
Pa, pomenula mi je to,
da vidi da li sam zainteresovana, ali...
I ti si rekla da jesi?
Naravno.
Znači, znala si.
Ne. U stvari, da, ali je bilo na dugačkom štapu.
Koliko dugo si znala?
Pomenula mi je pre par meseci.
Hoćeš tost?
Hoću.
Zar ne želiš da pričamo o tome?
O čemu da pričamo?
Možemo zajedno da razmislimo o tome.
Voleo bih da znam šta misliš o tome.
Šta ako si već trudna?
Ne bih išla.
Slala bi mi slike deteta?
Nisam rekla da ću ići,
samo da želim da pričamo.
Da, ali ti želiš da ideš, zar ne?
Da nije tako, ne bi ni pominjala.
Želiš li da ideš ili ne?
Alex, odgovori mi na pitanje.
Volela bih da se bavim onim što volim.
A ovde to ne možeš?
- U svoje slobodno vreme. - Pa?
Nećemo imati slobodnog vremena sa detetom.
Ah, u tome je problem.
Ne, to je realnost.
Ista realnost kao i ono pre deset minuta,
kada sam svršavao u tebe.
Ponekad baš umeš da budeš neprijatan.
Samo reci da ne želiš.
Naravno da želim.
To su dve različite stvari.
I nisam rekla `da`.
Samo sam dobila obaveštenje.
Prosto sam želela da razgovaramo.
Meni zvuči da si ti već neko vreme
razmišljala o tome.
Sergi, moraš da me razumeš.
Zar ne treba da razmišljam o tome?
Ovde je sve nesredjeno.
Kada sam poslednji put
nešto prezentovala?
Svi su otišli preko da zarade za život.
Biel u Dansku, Johnny u Argentinu.
Svi moraju da žive.
Da, ali oni nisu čekali bebu.
Mnogi parovi odu zajedno.
Na primer Oscar i Cristina, u Berlin.
Neću zauvek da držim
časove engleskog.
Da, pa, nisam tražio od tebe da radiš.
Dobro. A šta je sa mnom? Sa mojom nastavom?
Ja sam te uvek podržavala.
Ili da ostavim klince na polugodištu?
Šta onda? Šta tražiš od mene Alex?
Dozvolu da odeš na godinu dana?
Da li to hoćeš?
Gde ćeš?
Napolje na svež vazduh.
A doručak?
Možda smo požurili sa tim pravljenjem bebe,
možda nismo spremni.
Nemam pojma...
Kasnije ćemo da razmislimo o tome, ok?
Sergi, samo sam želela da razmislimo.
Nemam pojma, ako bi mogli da napravimo da to funkcioniše...
To je samo godinu dana.
I meni je truba, ali kao da je to...
...poslednji voz.
Pa sedi onda na voz, Alex.
Šta drugo da ti kažem?
Ne idem nigde...
Ok?
Ne idem.
Uzmi. Vitamin C.
Izvini.
Izvini za ono pre.
Treba da ideš.
Da, treba da ideš i...
Ne. Nije mi više do toga.
Da ponovo radiš izložbe
i tvoje fotografije i tako to.
Da. Treba da ideš i...
Ne idem.
Sedam godina smo zajedno i nemamo dete.
Još jedna godina ne pravi razliku.
I voleo bih da dodjem u Los Angeles
da te posetim.
I možemo da idemo na kružno putovanje.
I da se tucamo kao ludi u motelima kraj puta
sa bubašvabama.
Onim prljavim.
I napumpaću te u Los Angelesu.
Ne želim američko dete.
Alex, daj bre, razmisli.
Devet meseci.
Do tada ćeš se vratiti.
Biće rodjeno ovde.
Ne!
I naučiću engleski.
Eto načina da naučim engleski.
Šta kažeš? Naučiću engleski. Da ili ne?
Naučiću engleski.
Verovaću kada budem videla.
Ništa ne razumem.
Ali slušaj me. Slušaj.
Ti... Ti si stvarno dobra.
I siguran sam da ćeš se vratiti
sa jebeno sjajnim projektom
u ruci.
I onda će svi ovde
da se tuku oko tebe.
Hej.
Mi smo jaki.
Ili bih mogao da zaigram salsu.
Jebi ga. To ne definitivno.
Dodji ovamo.
Dan 2.
Ovo je Sunset Boulevard.
Vrlo lepo. Palme i tako to.
Lepo.
Ovde mi žive komšije.
Kakav je?
Dobar, nemam pojma.
Mislim da je neki ludi umetnik, kao i ja.
Ovo je moj stan...
Znači ne poznaješ ga, zar ne?
- Ne. - Ok.
Vidi ovo.
Vau.
Ovo. Čekaj, čekaj, čekaj.
Vidi ovo.
Evo ga moj kaktus.
Da. Bog te jeb`o. Kakav kaktus.
Ovo je moj broj.
- 523 i po? - Da.
Moje kupatilo.
Moja kuhinja.
Jedinstveni i neponovljivi
kauč iz lkee.
Tako je.
Jedinstveni i neponovljivi
stočić iz lkee...
A ovo je moj radni sto.
Gle, jedinstvena i neponovljiva
lampa iz lkee, takodje.
I to. Sve.
Vrlo lepo.
Sve je stvarno jebeno belo, zar ne?
Da, frka mi je da pijem kafu ovde.
Ovo je moj krevet.
Kakvo sranje...
Zar amerikanci nemaju
sve u `king size` veličini?
Moraćemo da se stisnemo
kada mi dodješ u posetu.
Ili još bolje, neka se komšija pati
kada prespava kod tebe.
Umukni!
- Za ovim sam stvrano luda. - Šta je to?
Deo koji je najviše seksi.
Šta?
Šta je to? Tepih?
O da!
Znači otišla si iz Londona
da bi se rešila tepiha,
a sada moraš da ga usisavaš.
Izgledaš prelepo.
Ta košulja ti dobro stoji.
Miriše...Uh...
Miriše na tebe.
I stan se oseća na tebe takodje.
To je dobra stvar!
Lep je stan.
Šta si očekivala?
Stan sa djakuzijem?
Da.
Stvarno?
I patuljcima u dvorištu.
Jesi li se ti to pretvorila u ekscentričnu,
bogatu, matoru ženu?
Da.
Minigolf.
Tigrovi.
Dan 5.
Dan 16.
Puštam te da ideš.
Moram da ustanem u osam.
Kako uspevaš da se probudiš
bez da te ja izbacim iz kreveta?
Kao i svi ostali, pomoću alarma.
Ok...
...Laku noć.
Ovaj, za tebe, dobro jutro.
Lepo spavaj.
Dan 33.
Prestani!
Dosta sa tim čarapama. Dosta je.
Šta je bilo?
Volim da ih uparim.
To je samo jebena čarapa,
nije umetničko delo.
Kakva opsesija čarapama!
Hej!
Hoćeš?
Čekaj...
Uzmi neke crne gaćice.
Crne? Ne znam da ili imam neke.
Te koje nosiš.
Ne, ove su sive.
Jedan, dva, tri!
Dan 40.
Vidi.
Ovo mi je komšiluk.
Dosta dvorišta.
To je raj.
Nema puno ljudi.
Poprilično je svetlo.
Ni na koga ne naletiš
kada fotografišeš.
Prazni pejzaži.
Pokazaću ti jezero.
Silver Lake.
Ovde nema ljudi!
Hoću da vidim zvezde.
Zar nema tamo ni jedne poznate ličnosti?
Vidiš ovu benzinsku pumpu?
Da.
Ovo je fotografija Stephen Shore-a,
koju sam ti pokazala.
Jeste, tako je.
Htela sam da fotografišem,
da napravim istu, ali nemoguće je.
Mesto se previše promenilo.
Gledaj.
Ovo je Hollywood Boulevard.
Ok, pokaži mi Hollywood Boulevard.
Gledaj. Vidi ovo.
Gledaj ovu ženu.
Bog te maz`o!
Neverovatna žena bez lica. Jezivo.
- Šta je to? - Svuda to rade.
Čak i u Barseloni.
Dan 51.
Dan 59.
Kunem se da imam hranu!
U plakarima.
Vidiš?
Aha. Hrana za ptice. Vrlo dobro.
Da vidimo police.
Činija, pekač, lonac...
Vrlo lepo... Tiganj...
Može tridesetoro ljudi da ti se pojavi sada na večeri
i ti ne bi mogla da se odlučiš
šta da im spremiš.
Sve je složeno zato što sam prala sudove.
Tako je, složeno je. Naravno.
Lako je kada nemaš šta da slažeš.
Šta?
Ne možeš više tako.
Kako?
Pa tako.
Šta je bilo?
Nemam pojma.
Ovde sam.
Ponekad se pitam šta ja ovde radim.
Glupo se osećam.
Nisi glupa.
Normalno je to.
Sve ti je novo.
Ne možemo više ovako.
Imaš tamo pravi grad.
Predugačak put si prevalila
da bi sedela u stanu, zar ne?
Idi radi nešto, upoznaj ljude,
pozdravi svoje komšije,
napravi im neki kolač.
Zar ti gringosi ne vole kolače?
U stvari, bolje kupi,
ili će da se potruju.
Istražuj. Lutaj.
Ni ti nisi drugačiji.
Iskoristi to što si singl.
Gledaj, pušim u stanu.
Ne mogu da verujem.
Nevaljalče.
Dan 71.
Da uključim?
Gomilu toga treba da isečem.
Možeš, ali stavi na slabu vatru,
da se lagano zagreje.
A sada ubaci zeca.
Ne, ne zeca!
Ne jedu to oni ovde.
On ih drže kao kućne ljubimce.
Pa šta si kupila?
Piletinu.
Je li to ok?
Naravno, dobro je.
Imaš ruzmarin?
Da.
Da dodam sada? Gde? U piletinu?
Sačekaj. Dobro je.
Pokaži mi kako sečeš luk.
Koliko šargarepe da ubacim?
Ne!
Ko je to sekao?
Majmun sa žiletom?
Zašto tako?
Iseci ga na kocke, manje!
Nemam vremena! Već su na putu.
E npa, trebalo je ranije da počneš.
Ranije te nije bilo!
Ko ti dolazi?
Paul i Lisa.
Jesi li zagrejala tiganj?
Ne, ne, ne, ne, ne!
Šta je?
Ulje prvo! Dodaj prvo ulje!
Kakve veze ima?
I luk moraš sitnije da isečeš!
Alex... Ne!
Šta je sad?
Ispeći ćeš se!
Ti uvek dodaješ so u luk!
Gledala sam te kako to radiš!
Da, ali ti ćeš
tako da se ispečeš sva.
Neću, nisam još uključila šporet.
Pa uključi ga!
I isperi luk.
Isperi ulje sa luka.
Ne! Već ima ulje na sebi!
Iseci luk na sitnije komade
i dodaj samo ulje.
Slušaj, Alex. Uzmi luk.
Uzmi luk.
Već sam jedan iseckala!
Uzmi luk odande!
Koji, mali ili veliki?
Mali.
Je l` ovaj ok?
Ok. Sada gledaj u luk i reci:
''Mali moj lukčiću.''
Mali moj lukčiću.
''Mom dečku je već svega dosta.''
Mom dečku je već svega dosta.
''Ali će on ipak pomoći svojoj devojci.''
Ali će on ipak pomoći svojoj devojci.
''Jer o tome se u ljubavi i radi.''
Jer o tome se u ljubavi i radi.
Vrlo dobro. Sada, spusti taj luk.
Da i ovaj iseckam?
Dan 88.
Ok, vidi. Ovo su ludačke fotke
mesta za koja mislim da bi ti se dopala.
Ovu sam uslikala na putu za
Joshua Tree.
Joshua Tree?
Da, pustinja u koju sam išla na kampovanje
sa Patrickom i Lisom.
Ne sećam se da si mi pričala
o kampovanju.
Da, kada smo išli sa Lisom
da uslika Salton Sea.
Da, ali se ne sećam
tog dela oko kampovanja.
Pa, mora da si zaboravio.
Nisam zaboravio.
E pa, onda sam ja zaboravila. Koga je briga...
Da, nije važno.
Vidi, ovo je u stvari
kamuflirana antena.
Verovatno ću ove dve upotrebiti
za projekat.
Google je kupio ovu zgradu
za njihove kancelarije.
Dan 91.
Halo?
Hej, šta ima?
Baš mi je drago što si se javio.
Stvarno mi je drago jer je tvoja mama
ostavila gaćice kod mene
i mora da dodje da ih uzme,
jer ima da proključaju.
Znaš o čemu ti pričam?
Ne, ne. Ne mogu. Ne mogu.
Ne, ne bre jebote, učim.
Spremam se za diskusije.
Ne bre. Da bih dobio posao za stalno, kretenu.
Da ne budem više zamena.
Ne mogu, čoveče.
Moram puno tema da pokrijem,
a već kasnim...
Ok...
Sutra? Nemam pojma,
kad god hoćeš.
Kada? Je l` ti ponedeljak ok?
Ok, neka bunde onda ponedeljak.
Navrati do škole, pa ćemo negde na ručak.
Zvuči dobro?
Da, dobro sam. Ne, druže,
dosta stvari mi se dešava, ali sam ok.
Stvarno bre, dobro sam, pusti me da radim.
Da, odjebi.
Ok, hajde.
Ćao. Da. I meni.
Daj bre, pusti me da radim, molim te...
Dan 93.
Hej.
Jesi li tu?
Halo?
Halo. Kako si?
Halo?
Čuješ li me?
Dobro, dobro. Super mi ide.
A ti?
Dobro, radim.
Čujem te. Nastavi.
Radim.
Evo vidi.
Jesi li izašla za vikend?
Da.
Tu sam.
E pa ja sam tu. Nisam tamo,
tu sam, a za tebe je to tamo.
Jako duhovito.
Halo?
Čuješ li me?
Halo dušo!
Učim, ja učim. Halo!
Šta se radi?
Učim.
Kako ti ide?
Baš loše.
Čak razmišljam i da
ne idem na te diskusije...
Pa prioni na posao.
Ti si pametan momak.
Sigurna sam da ćeš biti sjajan.
Alex!
Da?
Halo!
Ako si zauzeta, mogu kasnije da te pozovem.
Ma ne, opušteno.
Šta si radila za vikend?
Mmm... Bila sam s Lisom...
Do istočnog L.A.-a.
I završile smo na trgu
koji se zove Placita Mariachi.
Tamo se skupljaju svi Mariachi...
Zamrznut mi je ekran.
Gledaj. Vidi ko mi je tu.
lmam iznenadjenje za tebe.
Šta?
Čekaj. Hej, Paco.
Taco?
O čemu pričaš bre?
Vidi ga, vidi ga.
Ne, ne.
Oh, Paco!
Tu su ti roditelji?
Mogu li da pozdravim tvoju majku?
Ne, ne, ne.
Nisu tamo?
Hajde, briši!
Čuješ li ti mene? Ja samo delove čujem.
Delove čega?
Sve što vidim...
Sada vidim samo pseću guzicu.
Evo.
Ne. Paco više nije tu.
Nije tu.
Ah.
On je...
Sad si ti zamrznut.
Jes li se ti to zamrzao?
Ne... Baš si blenta.
Puštam te sada, ok?
Dan 101.
Živeli?
Hej bre, živeli!
Bićeš pijana na sastanku.
Ne, imam još tri sata.
Znači imaćeš vremena da baciš peglu kod kuće.
Je l` valja klopa?
Nije tako dobra kao tvoja.
Nije?
Daj da probam...
Daj mi da probam!
Prava si šefica sada.
Znaš li šta mi se radi?
Da, da, znam.
Sisaš viljušku.
Da napravim rupu na ekranu,
pa da te oplodim kroz nju?
Naravno. A ja ću da ti pošaljem bebu mail-om.
Mogli bismo ponovo da probamo.
Žmarci me podilaze.
Ali to je dobro.
Zabavno i seksi, zar ne?
Osećao bi se kao idiot,
skidajući se ispred kompjutera.
Ali drkaš dok gledaš porniće, zar ne?
Da, ali to je zdrava masturbacija.
Druga je to stvar. To je dobro.
Poljubi me ovde.
A sada ovde.
Ovde.
Šta ćemo sada?
Da se dodirujemo?
O Bože, Sergi.
Ok, ok, ok.
Da odem u krevet?
Skini pantalone.
Pantalone?
Tako je. Skini haljinu.
Pokaži mi tu malu guzu.
Moju guzu?
Hej, pa ti si sve pripremila.
Sada mi reci šta bi mi radio.
Da sam tamo.
Spremio bih ti...
...večeru.
Ok. Šta još?
Sisao bih ti palac.
Krenuo bih jezikom na gore.
Skroz uz tvoju nogu...
...dok ne dodjem do butina.
Grickao bih te, ovako.
Raširio bih ti noge, baš široko.
Oblizivao bih ti oko ribice,
ali je ne bih dodirivao.
I onda bih te odjednom okrenuo.
Okrenuo bih te i grickao ti guzu.
A ovim prstima...
...bih te dodirivao.
Grickao bih te i dalje, uz ledja.
Dok ne dodjem do vrata,
i onda bih te čvrsto zgrabio za kosu.
Dok mi ne bi rekla da stanem.
Stani, povredjuješ me.
I grickam ti uvo.
I onda bih te pitao: ''Dopada ti se?''
''Voliš da osetiš moju kitu na ledjima?''
A ti... Ti bi bila toliko vlažna,
da bi sve kapalo sa tebe.
I jebem te, jebem te snažno.
Da, tako, tako.
Dan 104.
Dan 106.
Dan 110.
Dan 114.
Dan 120.
Dušo!
Ćao.
Kako si, ljubavi?
Super.
- Čuješ muziku? - Da, čujem.
- Cumbia! - Da, čujem.
Izašli smo da djuskamo,
na koncertu našeg prijatelja i dopalo mi se.
Ti si razbijena, zar ne?
Malčice...
Malčice.
Ti ćeš pronaći svoj put,
a ja ću završiti kao zaljubljenik u salsu.
Hajde, pokazaću ti
šta sam naučila.
Hajde, Sergi!
Ne radi mi se to sada.
Vidi, to su četiri koraka.
Dva na jednu i dva na drugu stranu.
Hajde!
Ne, nije mi do toga.
Neću!
Molim te!
Zašto se tako ponašaš?
Alex.
Juče sam imao razgovore.
To je bilo juče?
Kako je bilo?
Kako ti izgleda?
Loše?!
Potpuno sranje.
Šta se desilo?
Neću sada da pričam o tome.
Juče bih,
ali danas ne, ok?
lzvini. Tako mi je krivo...
Da, naravno. Vidim da si sva slomljena.
Dan 128.
Šta želiš da ti kažem?
Ne znam.
Šta si radio danas?
Danas sam radio isto što i juče,
a isto i prekjuče,
a isto i
dan pre toga.
Kažeš da ne želiš
da se osećam loše zbog tebe,
a onda mi pričaš ovo.
Ne želim da se osećaš loše zbog mene.
Prosto, tako stoje stvari.
Možemo li da pričamo o nečemu drugom,
osim o našoj vezi?
Naravno. O čemu želiš da pričamo?
Ne znam.
Uvek smo pričali
o milion stvari.
O svetu, o svemu.
Naravno. Ali ranije nismo imali
obavezu da pričamo.
Ne moramo da pričamo,
ako ne želiš.
Ne.
Ne moramo.
Dan 132.
Još jedna kamuflirana antena!
Gde si?
I stene kao kamuflirane antene, takodje!
Totalno ludilo!
Mislio sam da smo odredili vreme da pričamo?
Da, znam. Ali kasnimo.
Ne znam kada ćemo završiti.
Nemoj da me čekaš. Ljubim te.
Dan 135.
Pejzaž L.A-a kroz prozor moga automobila...
Baš me briga šta ljudi kažu, mislim da bih mogla da živim ovde 20 godina,
a da ovaj grad ne prestane da me iznenadjuje.
Dan 136.
Dan 141.
Vidi!
Gledaj! Čekaj, ne. Ti nisi tu!
Ne možeš da vidiš.
Gledaj, Alex.
Vidiš li ovo, Alex?
Tvoje stvari, evo,
svako jebeno jutro.
Šta hoćeš od mene?
I ti imaš sve svoje stvari,
svoje ljude, svoje fotografije,
svoje jebene knjige!
Sergi, prestani!
To je...
To je sve, Alex. To je sve.
To je sve, Alex.
Na primer ovo, Alex. Sećaš se ovoga?
Ponašaš se kao dete.
I znaš šta?
Kada izadjem negde, uvek neko
pita za tebe.
Kažu:''Hej, kako je Alex?''
''Da, super joj je. Baš je srećna.''
I na svakom ćošku, u svakom baru...
Nadjem neko sranje
koje me podseća na tebe.
Na primer ovo. Ovo.
Pogledaj me. Sergi, molim te.
Vidiš?
Nemoj to da radiš.
Spusti to, molim te.
A znaš li šta je najsmešnije?
Kasnije, moram svo ovo sranje
sam da počistim.
Nemoj to da radiš.
Dan 142.
Dan 155.
Alex, gde si? Dve nedelje su prošle.
Reci nešto. Bilo šta.
Da si živ.
Ili samo da nisi
upucan negde tamo,
u nekom budžaku.
Bilo šta.
Alex, gde si?
Alex, izvini ako sam te povredila.
Neću ništa tražiti od tebe.
Mrzim kada moram nešto da ti tražim da uradiš,
zato što znam da i ti to mrziš.
Znam da ako ti tražim da mi pišeš,
počećeš sa onom pričom o prostoru.
Potreban ti je prostor.
Kakav prostor?
Koliko prostora?
Šta je to toliko važno u tom prostoru,
da uvek moram da budem van njega?
Kao i uvek.
Kao i uvek?
Da li je sada taj momenat kada ti treba prostora?
Kao i uvek.
Kao i uvek?
Kao i uvek.
Alex, gde si?
Dan 160.
Dragi Sergi,
Pišem ti iz jednog od onih šugavih motela kraj puta,
za kakav si uvek pričao
da bi voleo da jebeš u njemu
Morala sam da odem iz L.A.-a.
Izgubila sam se na putu.
Završila sam u Silikonskoj dolini,
da bih fotkala.
Bila je nedelja.
Ništa osim zatvorenih kompanijskih centrala.
Sve je izgledalo fantazmagorično,
pusto gore nego u pustinji.
Dane sam provodila pešačeći.
Napravila sam gomilu fotografija.
Poslednja, tačno u smiraj dana,
bila je na farmi servera, u kojoj
ove kompanije čuvaju naše podatke.
Razmišljala sam da bi poslednjih par meseci
naše veze
moglo biti fizički sačuvano tamo.
Na sred ogromnog praznog parkinga,
daleko od pritiska pod kojim sam bila u L.A.-u,
shvatila sam.
Rekla sam ti da sam otkrila stvari
od kojih ne želim da odustanem.
Sergi, ne želim da odustanem od tebe.
Ali ovoga puta ne želim
da tražim oproštaj od tebe.
Ako postoji jedna stvar koju sam naučila
od kada sam otišla,
to je da prihvatim sopstvene čežnje,
kao i svoje kontradiktornosti.
Ali ti zaslužuješ nešto bolje
od toga.
Umirem od želje da te vidim.
Zvaću te kada dodjem kući.
Dan 162.
U poslednje vreme sam dosta razmišljala o nama.
Nas dvoje smo toliko različiti,
po mnogo osnova.
Znaš da ja ne verujem u bolje polovine
ili tako neke gluposti.
Mislim da je to sjebano.
Mislim da mi hoćemo drugačije stvari.
Ne one iz dubine...
U stvari, možda neke stvari iz te dubine...
Ali ne one važne, zar ne?
Ja mislim...
Mislim, različiti smo,
ali se dopunjujemo.
I ne znam zbog čega,
ali nešto me vezuje za tebe,
neka nevidljiva veza,
i svuda je nosim,
i ona daje smisao onome što radim,
stvarima, svemu.
Znam da sam te povredila.
Oprosti mi.
Znam da sam rekla da se neću izvinjavati,
jer se ne osećam krivom,
ali baš me briga.
Neke stvari se nikada neće promeniti.
Uvek će mi biti teško da ti kažem
ono što osećam, zato što...
Mislim da ti već znaš
šta ja osećam.
Da ti je uvek dovoljno samo da me pogledaš
i da znaš šta osećam.
Zato ti ne govorim uvek
da te volim...
...Zato što kapiram da već znaš.
Ali onda shvatim da to nije isto,
znati nešto
i kada čuješ da ti neko to kaže.
Moram češće da ti govorim da te volim.
Jako te volim.
Život je tako siv kada te nema tu
oko mene, da me nasmeješ.
Pa, i nisam te baš nasmejao
puno puta u poslednje vreme.
Jasno mi je.
Ali mislim da nemam snage.
Odlaziš pravo niotkuda,
a onda hoćeš da se vratiš
kao da se ništa nije desilo.
Ne, ne na isti način.
Drugačije.
Nadoknadićemo sve.
To je nizak udarac.
Pleši sa mnom. Hajde...
Hajde...
Dan 171.
Da vidimo...
Letovi...
Barselona,
Atlanta,
Reus,
Mančester,
Rim.
I Los Andjeles.
100 eura. Nije loše.
Ne, čekaj, ne. Atlanta, da.
To je Barselona, Atlanta, Los Andjeles.
To je...
880...
Koji dan?
Ne. To je u toku ispitnog roka.
Koji dan ti je otvaranje?
Osmog.
Ali ne sekiraj se.
Tih dana ću biti ošašavljena
trčeći okolo.
Da, ali želim da budem tamo
dok ti trčiš okolo,
kao sparing partner.
L.A. me čeka!
Treći je ok, zar ne?
Treći, a rekli smo da bi povratak
mogao biti početkom septembra,
zar ne?
Jesu li rekli nešto o obnavljanju
tvoga ugovora od septembra?
Još ništa, ne.
Deluješ tako smireno.
Uh, jebem ti. Ovo je stvarno skupo.
Sve je tako skupo početkom septembra.
Pa... Ne znam. Uzmi ranije onda let.
Ne, onda bih izgubila od posla.
Pa... Onda nemoj da kupiš povratnu kartu.
Naravno. Možemo da idemo na trke.
Ozbiljna sam.
Ti si luda.
Ne! U stvari, jesam, malo.
Ali volela bih da budeš ovde.
Alex, šta bih radio tu?
Nemam pojma... Imamo moj stan.
I oboje možemo da živimo od moje stipendije.
A ja bih mogao da glumim muža i domaćicu?
Pa mogao bi da nadješ nešto.
I ovde predaju muziku.
Privatni časovi. Nemam pojma.
A kako bi plaćali
stan u Barseloni?
Mogli bi da ga izdamo.
Ili da ga napustimo i nadjemo drugi.
Nema razloga da živimo
u istom stanu zauvek, zar ne?
Znači, kada se vratimo nazad u decembru,
bićemo u Barseloni bez stana
i bez posla.
Avantura, zar ne?
Alex! Daj bre, razmisli realno.
Mesecima smo razdvojeni.
Ali sada ćemo biti malo zajedno,
i onda imamo još samo tri meseca da izguramo.
Sve će biti u redu.
Sve će biti u redu, zar ne?
Zar ne?
Reci mi.
Šta?
Ono što mi ne govoriš.
Sećaš se posete galeriste,
koju sam ti pominjala?
E pa, dopao mu se moj rad. Ali, izgleda,
hoće nešto veće,
sledeće godine i...
Hoće da me finansira
da radim na tome puno radno vreme.
Znači, možeš da ostaneš.
Slušaj, želim da budem sa tobom.
Kakve veze ima gde smo?
Ne želiš ti da budeš sa mnom,
ti želiš da ja budem sa tobom.
Imali smo planove. Dopadao mi se moj život.
Znam, ali u vezi,
planovi se prave za dvoje.
Možemo zajedno da ih revidiramo, zar ne?
A beba?
Ne znam. Kasnije.
Kada?
Za godinu dana? Pet? Deset? Nikada?
Kada ponovo budemo spremni.
Ja sam već spreman.
A i ti si bila takodje.
Čekao sam godinu dana. Uradili smo ono što si htela.
I ja sam još uvek spreman.
Sergi, slušaj me.
Dodji ovde. Bićemo tu neko vreme
i onda možemo da idemo negde drugde.
Barselona? Barselona. London? London.
Šta god hoćeš.
Shvataš li da ja ne mogu
zauvek da te čekam?
Ne možeš sve da imaš.
Biraj.
Šta?
Nateraćeš me da biram?
Da.
Stvarno?
Nakon što sam toliko dugo
ostala u Barseloni zbog tebe...
Sada ti ne možeš da dodješ ovde?
Makar da probaš?
Žao mi je...
Izaberi.
Dan 201.
Zdravo.
Otkud ti ovde?
Ovako, bez poziva, bez najave,
iznenada...
Gde ideš?
Ne znam. U hotel ili tako nešto.
Ne! O čemu pričaš?
Ovo su vrata od kupatila?
Ne znam.
Zamislio sam ih na drugoj strani.
Ne znam zbog čega, sasvim sam sve suprotno zamislio.
Stvarno je drugačije. Nemam pojma...
Zamislio sam da je veće.
Šta je ovo?
Ovo je novo. Ovaj...
Polovno.
Kupila sam ga na buvljaku.
Svidja ti se?
Da.
Da, baš je lep.
Po malo liči na onaj
u Barseloni, zar ne?
Onaj kod kuće.
Onaj kod...
...moje kuće.
Hoćeš da popiješ nešto?
Čaj...
Pivo...
Voda?
Gladan sam.
Imam pastu.
Imam krem supu sa povrćem
koju sam juče kuvala...
Naravno, supa će biti u redu.
Morao sam nešto da ti donesem.
Suvenir bi mi olupala o glavu.
Jesi li završila? Sa svim tim?
Fotografijama...
Skoro da jesam.
Fotografije su u laboratoriji.
Treba samo...da ih organizujem.
Hoćeš da ideš da spavaš?
Ne.
Jesi li umoran?
Ne, ne. Spavao sam u avionu.
Do duše, ne mnogo.
Stvarno je neudobno.
"Jet lag" će ti trajati par dana.
Skapirao sam.
Meni je danima trajao.
Bolje je ostati budan,
da ti se telo navikne na to.
Hvala.
Koliko ostaješ?
Koliko god ti želiš.
Mislim, imam povratni let
za mesec dana,
mogu da ga produžim za 15 dana...
Ili mogu prosto da odem,
ako to bude mnogo.
Šta želiš da radiš?
Dopada mi se ideja da putujemo.
Hoćeš malo?
Viski sa supom od povrća.
Peče? Hoćeš kocku leda?
Ne, u redu je. Stvarno je dobar.
Baš je dobar.
Je l`?
Zašto si došao?
Da surfujem.
Ne znam... Ne znam.
Drago mi je što si ovde.
Nisi očekivala.
Prešao si Atlantic,
a da ne znaš zašto...
Ništa manje nisam ni očekivala od tebe, Sergi.
Ono što bi me iznenadilo je
da si došao i da znaš zašto.
Ni ja nisam očekivao ovakav doček.
A šta si očekivao?
Da ćeš očajnički skočiti u moje naručje.
Kao u filmovima.
Poljube se u poslednjoj sekundi
i sve je sredjeno,
kao da se neko čudo desilo.
To bi bio dobar plan.
A sledećeg dana?
Valjda bi i dalje bili srećni.
Otišli bi na sud i razveli se.
Hajde.
Šta sam pogrešno uradio?
Ništa.
Ništa nisi pogrešno uradio.
Ništa?
Ništa.
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM