FILMO-CENTAR
Moje ime je Vil,
a ovo... je moja kancelarija.
Viđali ste nas ranije.
More svetlećih ekrana
koji su se zakačili za vaš omiljeni kafić kao školjke.
Ili... ste možda jedan od nas i razumete
da mi nismo ovde da bi se razlikovali
ovde smo da bi preživeli.
Ja vodim sajt za jednu elektronsku konpaniju.
Apdejtujem skidanje drajvera,
integrišem prihod od marketinga
sa akcentom na plasman određenih pro-
Ali, bar imam posao, tako da...
Pretpostavljam da ne bi trebalo da se žalim.
Kada su me otpustili sa mog kancelarijskog posla pre par godina,
Probao sam da radim kod kuće...
Ali su mi cimeri to otežavali.
-Imam jebenu sidu!!!
Siiiiduuu!
- I tako, sad dolazim ovde... Grad kafe.
Ali nije se uvek tako zvao.
Lokalni biznismen, Moris Braun,
je hteo da osnuje lanac kafića
a kako je kafa braon...
došao je do genijalnog imena
Braon grad,
Koji su neki pogrešno shvatili. "RASISTO!"
I tako je nastao... Grad kafe.
Meni ovo odgovara jer,
za razliku od drugih ljudi...
- Imate li neku drugu karticu?
- Živim u skladu sa svojim primanjima.
- Sledeći?
Vozim Saturn iz 1998.
Nekada sam imao ovaj.
Kupujem odeću na kućnim rasprodajama.
- To je bio njegov sako... za crkvu...
- Šišam se u frizerskoj školi.
- Ne...
...potpuno se oslobodi. Dopusti sebi da grešiš.
-Uuh...
I... koristim kafić kao ofis,
što je sjajno.
Tri bloka udaljen od moje kuće, ima udobne stolice,
i, najvažnije,..
ljudi ovde su veći gubitninci od mene.
- Gde vam je telefonska konekcija?
- Ali, kao u svakom ofisu, postore pravila preživljavanja
i ona moraju biti ispoštovana.
Najvažnije pravilo? Uvek moraš da piješ.
Ako prestaneš da piješ. više nisi mušterija.
A razlog zašto moram da poštujem pravila je... ovaj tip.
Sem.
On na ljude poput mene gleda kao na parazite,
na pijavice u njegovoj kuće besplatnog waj faja.
- Da, gospodine?
- On zna.
Srednja... malo zaslađena...
Ponekad ga pustim da sve zapiše.
Onda promenim nešto.
Sa... mlekom.
Moja pobeda.
Sada samo moram da skontam kako da pijem mleko
a da se pritom ne userem.
Još jedna dobra strana kada ti je kafić radno mesto je ta
što tvoji prijatelji mogu da svrate bilo kad.
Ovo je Čed.
Družimo se još od srednje škole.
- Mmm... mmm, kavamel...
Obožavam... kavamel.
Mmmh... mmm
mmh...
- On radi u zgradi preko puta
i dolazi ovde za vreme svojih dozvoljenih puš- pauza...
iako ne puši.
- Grad kafe...
Čudno mi je što su se crnci ljutili zbog Braon Grada.
Mislim, ako se to odnosilo na njih, znači da su imali svoj grad.
Zar ne? Nije li to ono što svi hoće?
Sopstveni grad? Samo za sebe?
Mislim to je kao da imaš...
- Posebnu česmu?
-Ismevaš me.
- Oh ne, ne, ne. Za to se uvek sam postaraš.
- Da ti nešto kažem.
Mislim da ni to sa česmom nije baš rasistički.
- Jel' vidiš?
- Imaš svoju česmu.
Gde god da odeš, postoje dve česme.
Mislim pogrešno je ako je crnačka česma kao...
zarđala ili tako nešto.
Ali ipak je isto tako dobra kao belačka česma...
Imaš više česmi.
Manja je gužva!
- Gužva oko česme?
- Ja sam stajao u redu ispred česme.
- Ne. Nisi. - Znam.
Crni ljudi ionako ne vole česme.
- Molim?
- Afrika...
... je pustinjski kontinent.
- To je nenormalno... Nenormalno.
- Ja podržavam prava građana. Prvi sam za prava građana.
Ali, budimo realni.
Otkad smo uveli ista prava za sve...
broj česmi se smanjio za pola.
To je činjenica.
- Često nam se pridruži naš ortak Đino.
- Đino
- Koji je postao policajac samo da bi odvajao ženske.
U čemu je mnogo bolji nego u, recimo, sprečavanju kriminala.
-Mogu li da dobijem kafu? -Naravno.
- Hej, ti si nova ovde? - Da.
- Drži glavu dole.
U ovom kraju su već par puta pucali iz kola
ne bih voleo da te upucaju u to lepo lice.
- Oh moj bože.
- Đino ima teriju da strah stimuliše devojke bolje nego flert.
- Kuća časti. - Pogledaj me u oči.
Nema na čemu.
- Nema na čemu.
- Na osnovu onoga što sam viđao... čini se da ima pravo.
- Videli ste ono, a?
Nikada ne omane pandurska žvaka.
- Da!
- Samo mi je drago što nisi iskoristio onu priču o silovatelju na slobodi.
- Šta, jesi lud? To je kad sklapam posao.
Ako to iskoristiš na početku odmah te asociraju sa silovanjem.
I tu ne pričam o onom dobrom silovanju.
- Molim? - Šta?
- Hej, je li to o pucnjavi iz kola laž?
- To se zaista desilo, prijatelju.
Tipa su u Norviču ukokali niotkuda.
Ceo ovaj grad ide u kurac.
- Da, zato što si ti zadužen da ga štitiš.
Znaš, na akademiji, kada su me pitali jesam li se drogirao
detektivu sam rekao "ne", i on mi je prosto poverovao na reč!
Ja sam dilovao.
- Ne mogu da verujem da smeš da upucaš ljude.
- I te kako smem, Vile.
Mogu da upucam koga hoću. - Oh!
Svim jedinicama, svim jedinicama.
Provala u Biti Tauersu. Zahtevam pojačanje.
- Jedna doza šećera nikada nije dovoljna.
Razumeš šta hoću da kažem? Paketiće treba da proizvode veće.
Policajac pogođen! Policajac pogođen!
- Hoćeš li da se odazoveš? - Ne, bre, daleko je.
- Jel' vam smeta što je pojačano?
Trebalo je da budem policajac. Bukvalno ne postoji loša strana.
- Da, totalno. Mislim, sem umiranja.
- To mi ne bi smetalo...
Čed radi za komaniju koja prodaje industrijsko osvetljenje
gde zaposleni pokušavaju da uvaljaju skupe L.E.D. sisteme
dok sede ispod jeftinih fluorescentnih sijalica
koje su im glavni konkurenti.
- Jeeebiiite see!
- Ovo se dešava jednom nedeljno.
- Izgubio si klijenta, Rodžere?
- Hej, gledajte onog lika tamo.
Dolazi ovde svaki dan
i želi da da napojnicu Semu,
ali Sem ne želi da regustruje napojnicu.
Gledajte sad. On će da krene da ubaci napojnicu za Sema...
ne, ne. Sem ne želi da ga registruje!
Ovaj tip, međutim, želi da mu ovaj oda priznanje.
Sem će ponovo da pogleda prema- da, vidite.
I opet se okreće.
I tip prosto ode, ne ubacivši novac,
onda Sem pogleda u teglu, i odmah može da proceni
da ništa nije ubačeno.
- Stoka.
- Kao neki mali balet.
- Treba da učestvuje u onim takmičenjima gde pogađaju
kol'ko bombona ima u tegli i da se obogati!
- Ni ja mu ne bi priznao napojnicu.
Neko ti daje svoj sitniš kao da si klošar?
To je ponižavajuće.
- Au! Evo tvoje cure!
- Svraća ovde svakoga dana posle teretane.
Zanosna, graciozna.
Savršeni, znojavi anđeo.
- Ćao. - Hej.
- Šta mogu da ti donesem? - Kafu sa mlekom od soje, molim te.
Hej! - Šta?
- Sranje. - On radi u kafiću.
Ne predstavlja ti pretnju.
- Ima bend. - Pretnja.
- Dnevni unos kafe, dnevni unos rokenrola.
Znaš na šta mislim?
- Kako se zove?
- Beka.
Oh...
Sad me je videla kako izgovaram njeno ime.
- Da, to te baš odaje.
- Kafa?
- Oh. - Hej, imam to.
Jeeea!
Ovo je za tebe.
- Idi tamo i razgovaraj sa njom.
Ne mogu više da te gledam kako balaviš tu svaki dan.
- Voleo bih da razgovaram sa njom, Čede,
ali uvek ovde dolazi u sportskoj odeći.
Ne možeš da muvaš curu koja je u odeći za vežbanje
a da ne ispadneš drkadžija.
Hej, nisam mogao a da ne primetim kako ti je telo lepo izloženo
i pitao sam se... mogu li da imam seks sa njime.
Aaah!
- U redu... idem da je overim izbliza.
Privilegija policije.
- Molim te, nemoj.
- Molim te, hoću. Ovo je za tebe, u redu?
Sportska odeća ume da zavara.
Ne možeš da znaš šta je ispod čvrsto.
- Ne moram to da znam.
- Pa i ne moraš.
Izvinite me.
- Oh... Hvala na svom trudu.
- Trudimo se da budete bezbedni.
- Ne, molim- molim te
- Čvrsto!
- Zašto se družimo s njim?
- Ima dobru dušu.
Parkirao se preko dva mesta za hendikepirane.
Treba da se vratim u kancelariju.
- Da.
Ja isto.
Ne mogu da kažem da je kafić savršeno radno mesto...
ali moram da priznam da meni nešto znači.
U svetu u kome radost mogu da osetim samo na delić sekunde
dok me taj isti svet nekako ne liši iste.
Zato nastavljam da dolazim, iako je moj stan
sada samo moj...
u njemu su samo stvari
mog nedavno premilog cimera,
o kome ponekad puno razmišljam.
Ponekad i previše.
Mislio sam da će neko od porodice da dođe i pokupi njegove stvari,
ali mislim da posle onoga na sahrani...
...baš i ne bi voleli da me vide.
Osećam da-
...um...
Hajde.
Hajde...
Hajde..
Mislim da je tužna istina to
da je Grad kafe jedino mesto gde se osećam udobno.
- Uživajte.
- Srednja, malo šećera sa mlekom od soje.
- Ime?
- Vilington Zegonda-Džordžington Zibl-
Junior.
- Jesam li napisao kako treba?
- Nacrtao si penis.
- Sledeći?
- Još jedan njihov pokušaj da izbace ljude poput mene je to
što ovde svako pišanje košta 25 centi.
Ali, kako nigde nije naglašeno da se ubacuje 25 centi
nema razloga da ne koristim žetone iz picerije...
Okreni se. To.
... kojih mogu da nabavim na stotine.
To je ono što mi treba!
Oh, da!
- Ovde ste sa detetom?
- D... da.
- Gari, trebaš mi kod bazena sa lopticama.
Imamo ovde situaciju sa jednim perverznjakom.
Gari, perveznjak se dao u beg. On je--
- Kreni!
- Zeleni čaj za Moli.
Srednja za... Crtež penisa
- Hej. - Hej!
- Nisi stigao na vreme da zauzmeš veliki sto?
- Ne, jesam. Samo, on je tehnički za invalide,
tako da ponekad moram da ga se odreknem.
Srećno kopile... Odmah do izlaza.
-Slušaj ovo. Juče mi šef kaže
da mi zubi nisu kao kod drugih pušača... Šta kažeš na to?
Hej... Jel' ti mene slušaš?
- Da, slušam te.
Uvrnuto je što ti šef zagleda zube.
-Ne, nije on peder.
Samo misli da lažem i hoće da me ukeba.
- Tehničeki, Čede, ti lažeš.
- Ma, znam.
Ali govorimo o 5 desetominutnih pauza dnevno
koje je šef odobrio samo zato što je on pušač.
Nema šanse da ne iskoristim to.
I...
moram da počnem da pušim
- Ooh... - Odistinski.
- Znaš, kažu da
je jako teško da se započne pušenje.
- Znaš šta ima da bude najgori deo?
- Rak?
- Kupovanje cigareta.
Gore je nego kad treba da kupiš kondome.
Ionako cigaru ne možeš da okreneš i ispušiš još jednom.
- Čekaj, šta?
- Mislio sam da da je ispereš!
- Čed, daću ti ja kondome.
- O, čoveče.
- Zdravo. - Hej , šta ima?
- Nemam pojma.
- Gledaj ovo. Ovo će da vam se dopadne.
- Šta imamo ovde?
- Oh, šta imam... bolje pitaj šta nemam? Bum!
- Oh! - Soba za dokaze je smešna.
Ovo je, prijatelji, drška od slonovače.
- Je li to na oštrici... krv?
- Najverovatnije.
- Misliće da se ovde desilo ubistvo.
- Zbog ovo malo krvi? Čede...
- Forenzičari? - Ti si idiot.
- Da vam pokažem, ovde,
ovde mislim da stavimo slavine.
- Hej, momci, momci...
To je Moris Braun.
On je vlasnik celog lanca.
- Oh, vau!
- Svratio da ga ljube u dupe, mogu da razumem.
- Mislim da vam je ovo najbolja opcija.
Mislim, možda se zove Grad kafe, ali ja ovo...
... zovem Dom kafe.
- Mislim... mislim da nisu samo u poseti.
Razgledaju celo mesto.
- Ah! A evo i moje žene iz kafića,
hehe, ova ovde.
Nije... nije mi stvarno žena,
Mislim, ne spavam s njom... Ili tako nešto.
Nije da... nisi zaslužila..
- Ugh. - Pa, dobro...
da vam pokažem toalet.
- Sjajan je.
- Misliš da će da renoviraju ovo mesto?
- Možda...
- Misliš da će da bace ove stolice?
Smučili su mi se oni moji lejzi begovi.
- Rekao sam ti da ćeš se pokajati zbog toga. - I jesam.
Najveća greška koju sam napravio u životu.
- Veća nego ta tvoja frizura?
- Oh, hej, Seme, Seme,
dođi... Hajde, dođi na časak.
Dođi 'vamo.
Šta vlasnik radi ovde?
- Ah, pa, vidiš, oni...
će od jednog objekta da naprave bistro.
Služiće alkohol.
Atmosfera će biti malo društvenija, neće biti
seronja koji dolaze ovde da koriste naše resurse
za šest dolara dnevno.
- Jebiga.
- Dopada mi se ta ideja!
- Kako to misliš dopada ti se ideja?
Ovo je moja kancelarija! Ja ovde moram da radim!
- Ti ne moraš da radiš ovde.
- Da, moram. Ovo mesto je dovoljno blizu da dolazim peške,
ima besplatan internet, baštu...
... štampač....
- Imaju štampač ovde?
- Da, samo kupiš Nejtanu krofnu
- Nikada mu ne bih kupio krofnu.
- Ovo mesto je kao moj dom!
- Smiri se, ima milion Gradova kafe.
Otkud znaš da će da izaberu ovo mesto?
- Jer je najbolje, Đino.
Ima da uvide to.
- Onaj u Albertsonu je fin!
- Znaš, mislim da neće da odaberu
onaj u piljari, Čede.
- Verovatno neće. - Da.
- E, jebiga.
Pretvoriće moju kancelariju u bar T.G.I. Frajdejs.
Bože.
- Ne, to neće da pomogne tvom slučaju.
- Beka!
Lepa Beka.
Lepo je videti te... kao i uvek! Uvek je sjajno...
- Vidi kako je Moris Braun snima.
- Mogu da privučem takvu klijentelu.
- Moris će da pomisli da je ovo pravo mesto za bistro.
Jer imate-- - Ukapirali smo, Čede.
- Samo objašnjavam... - Često to radiš.
- Šta je to? Oh hej! Sačekaj malo.
Imamo, ovaj... moj bend, Gospodin i gospođa Vilijams...
- O, ne.
- Šta je to?
- Njegov demo CD.
- Sranje je postalo ozbiljno, prijatelju.
- Time se bavim, svoje srce prtočim... u...
ove priče- odatle sve dolazi.
- Ide na kartu umetnika. Vidiš ovo?
Jel' vidiš ovo sada?
Pokazuje na pesmu da bi ona mislila da je o njoj.
Ovaj tip je dobar. To su iskusni potezi.
- Ne kažem da govori o tebi,
mada neću da kažem da nije o tebi... jer...
- O, Sem. - Tako ja radim.
- Niko nikada nije napisao pesmu o meni.
- Mislim, to... ne mora da bude...
- Hvala.
- Kakvo đubre.
- Imam vesti za tebe, prijatelju. On nije đubre.
- Kako to misliš? Ti ga ne poznaješ.
- Ovo je ono što znam
pre par dana sam išao u onaj wc tamo
i pošteno se, muški, israo. Ostavio sam jasne tragove.
Kada je on posle izašao, vratio sam se da operem ruke.
- Čekaj, čekaj.
Nisi odmah oprao ruke?
- Naravno da nisam.
Koža mi se suši... Ali...
palac mi je mnogo smrdeo...
mislim da sam dokačio čmar.
Nema veze, vratim se ja unutra,
sve mrlje iz wc šolje... nestale.
Taj lik ih je isprao mokraćom.
To puno govori o čoveku.
- Znaš šta je on? On je skidač kake.
- Upravo tako, Čede, druže.
Lik je skidač kake. - Šta?
- Šta? Upravo je rekao 'šta'. - Šta.
- Kaži mu šta je to.
Neka, ja ću.
Ima dva tipa ljudi na ovom svetu, u redu?
Oni koji će svojim urinom da speru tuđu kaku,
za dobrobit sviju,
i oni koji neće to da učine.
- Ja ne spiram ni svoja govna kod kuće.
- Kako je uvrnuto što si nam to rekao.
A tamo, prijatelji, stoji jedan
skidač kake...
... koji ima svoj bend...
Treba da budeš nervozan.
- Moram da je startujem! - Nego šta.
- Da, posebno zato što kad pretvore ovo mesto u bistro,
takva devojka neće hteti da ulazi ovde,
znojava i golišava,
dok ljudi ovde sede u smokinzima i pijuckaju vino.
Uh uh uh.
- Jesi ti nekada bio u bistrou?
- Ne. Ali, ićiću u ovaj ovde. - Da.
- Misliš da će da poskupi?
- Čoveče.
- Ako se ovo mesto promeni
izgubiću sve...
kancelariju, devojku...
- Sve one stvari koje zapravo nemaš?
- Heh heh.
Ako hoćeš da priđeš devojci koja ne igra na tvom terenu,
moraš da joj priđeš na njenom. Gledaj ono.
Moraš da nađeš sebi neku odeću za vežbanje.
- Ili da budeš mnogo znojav.
- Ja bih se držao sportske odeće.
- Obe stvari će upaliti. - Sem jedne.
- Okej, ne, u pravu si. Moram da probam to.
Probaću to.
- Jebiga!
- Hej, Metjuz!
- Zdravo, gospodine Rajan. Došao sam po svoju dozu.
- Nije ni čudo što te ne viđam u dvorištu,
Iskradaš se ovde da popušiš cigaretu.
- Da, mnogo je mirnije.
- Hej.
- Vidimo se u kancelariji.
- Da.
- Kuća časti, jel' tako? Da.
- Hajde, File. Nemaš ni kabl.
- Odlazi odavde, File.
- Ovaj tip... - File!
- Oh, ooh, ooh!
Ulovio se!
Izgleda kao fini tip?
Mislim da bih mogao da živim s ovim tipom.
- Okej, iskuliraj, još nije uzeo broj.
- Da. Ma, ne, u pravu si. U pravu si.
Možda gleda onaj flajer za izgubljenog psa.
- U tom slučaju gubi vreme.
Pronašao sam tog psa prošle nedelje.
- Hajde... hajde, hajde, hajde.
Oh, čekaj. - Vidi ti to! Bum!
- Imam ga. Sada je moj.
- Mislim... jel' on to sada zove?
Sranje. - Oh.
- Halo?
- Zdravo, zovem u vezi sobe.
- Da, soba je slobodna--
- Uuuuuh... možeš da se useliš ako želiš,
jer... ovaj...
Da, ja sedim ovde. Hehehe...
- Ja stojim ovde.
- Ovo je dnevna soba. - Okej.
- Tvoja spavaće soba će biti odmah ovde,
ovo je ku... patilo...
Znaš šta? Daj mi samo trenutak.
Idem samo nešto da... obavim.
Da uklonim poslednje tragove svog prethodnog cimera.
Tako... Ovde je sada samo dušek,
ali ako želiš slobodno možeš da uneseš dušek.
- Ne, u redu je, ja i ne spavam.
- Ti... ne spavaš? - Mm mm...
Imam neurološki poremećaj koji me sprečava da zaspim.
-Stvarno?
Kako izlaziš na kraj s time?
- Radim vežbe da stimulišem brze pokrete očiju.
Kao ovaj ovde.
Ovo me baš podseća ne mene
Hvala ti...
... Biće zabavno uopšte ne spavati ovde.
- Lepo.
Šta to radiš?
- Vežbam.
- Oh ne, ne, ne!
- Šta je?
- Ozbiljno!? - Šta je bilo?
- Šta si to... šta ti je ovo!?
- Sportska odeća!
- Sportska odeća!? - Ovo je bila tvoja ideja!
- Ali, bez rukava!?
- O-- - Ti nisi Rafael Nadal,
jedva da si Džim Kurije!
- Hej, hej, čoveče, ovo je sve što imam, u redu?
- O, hej, a da je proširiš malo ovde,
da pokažeš kakve lepe bradavice imaš.
- Rekao si da je dobro da imamo nešto zajedničko,
i ovo sam--
- Nisam mislio na to da nosite isti broj!
- Ej, i ja sam tebe video bez majice, sve visi.
Izgleda kao da Zemlja pokušava da te usisa unutra.
- Ja sam policajac, ne moram da budem u formi.
Nikada neću da trčim brže od metka.
Naruči mi nešto'.
- Posle vas. - Hvala.
- Stvarno?
- Zdravo. - Hej.
- Okej...
- Sem, imamo spisak iz kancelarije.
- Okej, jesi spreman?
- Raspali. - Kajl, veliki ledeni čaj.
- Kajl, veliki ledeni.
- Yep. Uh, chai.
Ali ostavi mesta za...
...ostavi mesto za...
- Samo ostavi mesto a onda...
će oni da vide šta će s njime.
- Šlag! Piše šlag.
Ostavi mesta za šlag. - Okej.
- O, bože. - Srednji hladni nes.
- Svi vole hladni nes!
- Erik, bela čokoladna moka.
- Bela čoka moka čoka!
- To je bilo stvarno loše.
- To je puno komplikovanih napitaka...
... u vašem ofisu... to je super.
- Šta im znači onaj koncentrovani deterdžent?
Jedna kašičica zamenjuje celo pakovanje.
Kako im je uspelo da stave više sapuna u sapun?
- Kao da je sapun nešto što treba da se promeni.
- Da, nikad nisam prao veš i pomislio,
"Isuse, kad bi samo mogao da sipam manje deterdženta".
- Treba da smisle kako da stave još pornjave... u pornjavu.
- Kepeci... - Ne, to bi bilo manje, zar ne?
- Nekada je... manje- više.
- Ne, ne u ovom slučaju.
- Oh, znaš šta? To bi bilo super ime
za kepeca porno zvezdu. Manje Jeviše.
- Da. U glavnoj ulozi Manje Jeviše
- Manje Jeviše...
- Slogan bi mu bio "jedna kašičica zamenjuje celo pakovanje".
- Ja bih to gledao. Gledao bih bez obzira na sve.
- Neverovatno.
- Šta?
- Samo... ljudi. Otvorim im vrata i oni...
se ubace u red ispred mene. Ne razumem to.
Učiniš dobro delo i budeš kažnjen zbog toga?
- Zar otvaranje vrata ne znači "Prvo vi"?
- Ne, Čede. Otvaranje vrata znači "vi uđite prvi",
ne "stanite ispred mene u red da čekam 20 minuta
dok naručujete komplikovane kafe
za vaše glupe... kancelarijske... kolege".
- Ali ako učiniš dobro delo to ti se uvek vrati.
- Stvarno? Do sada mi se ništa nije vratilo.
Kad mi se u poslednje vreme desilo nešto lepo?
- Imaš tu lepu majicu.
- Ova...
majica je za Beku. -Oh.
Treba li da je nosiš pre nego što joj je daš?
- Opusti se! Šta te briga? Gledaj onog tamo.
Je li ono majica Dejv Metjuz?
- Hm... Misliš da je peder ili je samo kreten?
- Teško je reći kod momaka koji vole Dejva Metjuza.
Mislim, je li on samo neko ko puno puši travu
i sluša sranje od muzike?
Nikome to ne smeta ako su u pitanju Grejtful ded,
ili... Fiš.
-Mora da je u pitanju to što je Dejv simpatičan i zgodan,
što stvari automatski seli u...
... gej odeljak. - Oooh.
- Znaš o čemu sam sinoć razmišljao?
Kada malo bolje razmisliš biti strejt je gej.
Mislim, koliko je gej da te privlače žene...
onako ružičaste... i naparfemisane.
Znaš, to je kao "uuu, ja volim devojčice.
hoću da se trljam o devojke".
Derpe.
Ali... ako hoćeš da budeš strejt...
... turiš ga drugome u čmar.
To ti je strejt.
Razumete šta govorim?
- Jesi li ti gej?
-Ne, ne, ne. Samo kažem,
šta može biti više strejt od seksa sa drugim muškarcem?
- Sve. - Ali bukvalno sve.
- Ne, vas dvojica ste homofobični.
- Od ljudi koji su strejt?
- Da, e, pa, za mene su oni gej.
- Izgubio si me... Ne znam šta...
- Uživaš u kafi?
- Semova najnovija taktika.
Ništa ne radi sa kafom ali me pita kakva je,
da bih se zapitao da li je možda uradio nešto s kafom.
-Srednja... za Vila.
- Ali najbolja odmazda u psihološkom ratu
je još psihološkog rata.
Ukusna je... hvala.
- Isuse, jebote! Vile! Daj, čoveče!
- Izvini, mislio sam da je to podmetač.
- Ne! - To nije podmetač...
- Ovo ovde je moj život, u redu?
Ovo je moje malo dete.
Nije jebeni podmetač.
File!
Oh, Fil, nemoj, to nije jebeni podmetač, čoveče.
- Podelio sam ih svima.
- Genije.
- Prokletstvo. Ovo nisu podmetači, u redu?
Ne zanima me šta piše.
Ovo je moj CD.
Angst od betona. Poslušaj, možda ti se dopadne. U redu?
Rećićeš mi šta misliš.
- Ali je ipak besplatan?
- U redu, vreme je da idem... da zapalim jednu.
Šef me video ovde juče,
suviše je rizično da ne pušim.
- Njuport, a?
- ... Da? Šta fali Njuportu?
- ... Pa...
... Ništa.
- Još mentol, a?
-Da, mislio sam da će ukus da bude bolji.
- Da... Verovatno. Dobre su šanse da bude.
- Okej... Vreme je da ostavim ne- pušenje.
Ovaj put ću to stvarno da uradim.
- Koji je ne- rasistički način da kažemo Čedu...
- Da puši cigarete koje puše samo crnci?
- Da. - Da...
Nema ne- rasističkog načina da budeš rasista.
- Okej. - Oh... Slušaj.
Imam loše vesti što se tiče Grada kafe.
- Koje?
- Neki direktor je juče zvao stanicu
da proveri kriminalnu istoriju ovog mesta...
Da proveri ima li puno izveštaja o zločinima, takvih stvari.
- Zašto?
- Zato što će lokal koji izaberu
da pretvore u svoje glavno mesto.
Moraju da se uvere na nema rizika.
- Pa, šta su saznali? - Ništa.
Mesto je potpuno čisto.
Ceo ovaj kraj, u stvari.
- Ne! Ne ne ne!
Šta je sa onom pucnjavom iz kola o kojoj si pričao?
- ... Nisam podneo taj izveštaj.
- Kako to misliš nisi podneo izveštaj?
Čovek je pucao iz kola u pokretu!
- Niko nije bio pogođen. Nisam rešio slučaj. Bilo bi to gubljenje vremena.
-N-- ne možeš tek tako da ne podnosiš izveštaje
- Ja retko podnosim izveštaje...
- Isuse Hri-- Ti si najgori policajac na svetu.
- Ma, jebi se, čoveče! Iskreno, trudim se najbolje što mogu
i kad malo razmisliš, ono čime se ja bavim svaki dan nije normalno.
- Aah! - Zakočen je!
Smiri se!
Pištolj je zakočen!
Bože, nije zakočen.
Moram da pritisnem.
Najlakša stvar na svetu i ja to uvek zaboravim.
- Ne mogu da poverujem.
Ozbiljno, znaš, to mi je hvala što sam dobar momak.
Ovo dobijem kad otvaram ljudima vrata
i što živim moralnim životom.
Svi seru po meni.
Jedino mesto na koje gledam kao na dom
biva oduzeto od mene.
Hvala ti svete! Mnogo jebeno hvala!
- Meni kažeš?
- Obraćam se svetu!
- Svetu, da... samo, da. Sad razumem.
Beka je ovde.
- Okej... okej. Ako već treba da te vidi u tome
malo se napumpaj. Neka ti se vide vene.
- Oh, da bi delovao veće?
- Da! Idi! - Okej.
U redu... Idemo, dušo.
Šta ja radim? Ovako ništa neću da postignem.
To je to.
- Aah! Ah!
Aagh!
Kurvin sine... prestani da prskaš!
Aaah!
Daj! Mora da se šališ!?
Ma, daj.
Jebiga!
Ugh.
Isuse.
... Jedan papir...
- Oh! - O, bože... stvarno?
- Isuse, jesi li dobro?
- Ja... Da.
Ovo je... Da, da. Samo sam, ovaj...
Verovatno bi trebalo... da im kažem.
- Da, to je verovatno dobra ideja.
- Uh, picerija odmah pored ima wc.
- Ne, u redu je, samo sam htela da operem ruke.
- Onda, u redu. Lavabo radi.
- U stvari, moram da idem...
Rekla sam da ne moram jer ne želim da momci
znaju da mokraća izlazi iz mene.
Ali tako je... stalno...
U stvari, to je previše informacija. Izvini.
- Ne, to je zdravo. Mokraće i treba da- To je skroz kul
sa čime god da izlazi iz tebe.
- Okej, rekla sam samo mokraća, da ne preterujemo.
- Izvini... Upravo sam vežbao pa mi je u glavi malo blblblble.
- Da? Vežbaš negde blizu?
- Da, da, odmah ovde na ćošku.
Da, u... mojoj teretani.
- Čekaj... Nije li to ona igraonica za decu?
- ... da.
Tu ja treniram.
- To je slatko.
- Evo ti ovaj ključ. To je on wc-a u piceriji.
Njihov je lancem povezan za tiganj
jer im ih ljudi kradu.
- Ljudi kao ti.
- Da, bojim se da sam jedan od tih ljudi.
- Pa, hvala ti. Ovo je baš slatko.
- U svako doba.
- Važi... - Okej.
Vidimo se, uživaj!
Šta znači to "uživaj"?
- Brilijantno... Okej?
Sada, kada ti vrati ključ... Tada je startuj.
- Da!
- Hej, hoćeš da držiš moj pištolj?
- Neću da pucam u nju.
To je da stvori podsvesni osećaj straha,
da malo ovlaži.
- Kul sam. - Oh, jesi li?
Znači, držiš se svog metoda polivanja vodom iz wc-a?
- Da, isteraću to do kraja.
- Okej, kreni.
- Šta, dođavola?
Kuda je krenula?
Jel' ona to ukrala moj ključ?
- Mogu da idem da je uhapsim zbog toga,
ali ima da poželi da se jebe samnom čim joj zalepim lice za haubu.
- Da. Jer ko ne bi?
Ukrala je moj ukradeni ključ!
- Definitivno ne spira govna.
- Ne znam da li zbog toga što sam se plašio da ću da izgubim,
kafić ili zato što sam saznao da je moja devojka iz snova lopov
iz koga izlazi mokraća...
... ili zbog toga što je moj naizgled normalni cimer
dekorisao stan kao da je u njemu eksplodirao Gospodar prstenova.
- Hej! Jel' može u ovom kaminu da se peče divljač?
- Ali imao sam osećaj da mi sve izmiče.
Kao da mi moje godine odgovornog života
sada donose hladne ruke sudbine koje mi se sklapaju oko vrata.
- Pridruži mi se!
- Onda želiš da uradiš nešto dramatično...
...nalik na Elvisa...
kao na primer da pucaš u svoj TV.
Ali... se onda odlučiš za nešto manje dramatično.
Kao za... lanč paket sa ćuretinom.
- Hej, Vile.
- Šta koji moj!
Šta?
- Rekao sam ti... da ne spavam.
- Ugh!
Onda... odlučiš da uradiš nešto što će da promeni stvari.
-Hej...
Šta će ti svi oni lekovi?
- Oh! ... Imam AIDS.
Da... Nadam se da je to kul.
Oh! Sranje, ovo će da krvari.
- Možeš da zadržiš to.
- A kada jednom upali... Ne želiš da prekineš.
Opljačkaću ovo mesto.
- Molim?
- Ako počinim zločin koji će da uplaši sve direktore
neće da promene ovo mesto...
Isplaniraću pljačku.
- He. Ozbiljno? Ja sam policajac!
Ako će neko da planira pljačku, to ima da budem ja.
Ja sam apsolvirao ta sranja.
- Okej. - U redu, ali želim samo da provalim.
Neću da uzimam novac.
- Ja se slažem...
Ali hoću da uzmemo novac.
- Onda ćemo bukvalno da opljačkamo mesto...
- Ma, uzećemo samo malo.
- To je i dalje pljačka.
- U pravu si. Uzećemo samo robu i ta sranja.
Odavno sam bacio oko na one dukseve.
- Da li ti znaš šta je pljačka?
- Da! To što naplaćuju 35 dolara za duks sa kapuljačom.
- Odmah ću da vam kažem koji vam je najveći problem,
celo mesto je u staklu. Biće kao u akvarijumu,
a na ulici je neprekidan saobraćaj.
- Okej, to je tačno.
- Hajde da razmišljamo o tome večeras.
Sutra ćemo da imamo prvi sastanak planiranja.
- Okej, gde ćemo da idemo?
- Ovde... - Kurvin sine
- Isplaniraćemo pljačku Grada kafe
sedeći u Gradu kafe.
- Ovo mi je kancelarija.
- Sutra.
- Okej.
Vreme je za cigaretu.
- Šta to radi?
- Ne znam.
- Da, da, da... da, da.
- Hej.
Zaboravila sam da ti vratim ovo juče.
- Oh! Da, nisam ni primetio.
- Nisi?
- Ne... ne, jesam... Slagao sam, upravo.
Ne znam zašto.
- Okay.
Pa, ovaj...
Hvala ponovo.
- Ne, hvala tebi.
- Okej.
- Ne, hvala tebi!?
Hoćeš da je kresneš, ne da je vrbuješ u omladinski centar.
- Zašto si me gurnuo? To me je pomelo!
- Moraš da dospeš u njen prostor, da malo deluješ kao pretnja.
Da li ti znaš bilo šta o ženama?
- Očigledno ne. Izvini što sam vikao.
Slušaj, kada narući kafu,
stajaće tamo sama, naizgled nestrpljiva.
Tada treba da joj priđeš i da je pitaš da izađete.
- Okej. - Okej.
- To zvuči izvodljivo. - Da, dobro je.
Ali nemoj da buljiš u nju. Sada izgledaš kao serijski ubica.
-Dobro.
- I nemoj da gledaš mene u oči. Šta ti je sad pa to?
To je tako uvrnuto.
-Šta da... Šta treba da--
- Ono što inače radiš.
Gledaj u svoj kompjuter.
Otvori kompjuter. - Otvori kompjuter.
- Zašto bi gledao u zatvoreni kompjuter?
- Ne smeta vam što pušim?
- Ne.
Njuport, a?
- Aha.
Mentol.
Osećam kako mi od njih crne iznutrice.
Crno crno crno.
Ali vredi...
...ne moram da radim.
Znaš da se ovo mesto zvalo Braon grad?
- Okej, okej, sada je tvoj trenutak. Spreman?
- Sada? - To je to, idi po nju.
Kreni srce, možeš ti to. Idi po nju.
- Okej... - Okej.
- Zdravo ponovo. - Hej.
- Hej. Uuh... Pitao sam se...
- Izvini, zaboravio sam, hoćeš li šlag?
- Da, naravno, hvala.
- Izvoli. - Hvala ti.
- Hej, pre nego što zaboravim,
moj bend svira u Vangardu večeras,
biće rokenrol.
- Da, biću tamo. Povešću drugarice sa koledža.
- Lepo!
- Znate, nemojte da odlepite ili nešto...
... ali možda vam posvetim pesmu.
- Oh!
â™Ş Kako mače prede
â™Ş tako se moja strast talasa
â™Ş za tebe, za mene
Ne? - Uh...
â™Ş Talasa mi dušu
â™Ş dokle pogled seže
Talasa. To je treća pesma... sa diska koji sam ti dao.
- Ah...Da.
- Možda je nisi čula- možda je još nisi čula.
- Ne još. - U redu je.
Hoćeš, mislim nadam se, možda.
Ovo je samo zalogajčić pre glavnog jela.
- U redu.
Izvini, nešto si hteo?
- Jesam li... da kažem- ...
Oh... Ne, ne ne ne... Ne.
- Znaš, ja... Moram da idem.
- Da! - U redu.
- Samo sam uzimao slamku.
- Šta je rekla?
- Ustao si od stola? - Da.
- Jebem mu mater!
Neverovatna je količina prezira
koji osećate prema ljudima koji zauzimaju stolove
kada imate nameru da uradite isto.
A pošto stolovi u bašti zaudaraju na Čedove cigarete,
kauč je jedina preostala opcija.
Problem je to što moj laptop radi
pokretan nekom vrstom motora iz automobila,
i načisto mi spaljuje krilo.
- Jesi li video novine?
- Nisam.
- Lezi na zemlju i stavi ruke na glavu
ili ću da ti pucam u lice, drkadžijo!
- Hej. - Hej.
- Neću da razgovaram s tobom preko te stvari.
- Biće kao da razgovaraš sa Munjom Mekvinom.
- Munja Mekvin nije bio policijski auto.
- Jesi li siguran? Koji beše policijski auto?
- Ne znam.
- Ne znam ni ja. Sećam se samo
onog seljačića sa sjebanim zubima.
Govorio je, kao "''de ste, be!"
- Ej, idem ja sad.
- Ne, ne, ne, stani. - Hajde, čoveče.
- Stop.
Gledaj me...
Gde si krenuo?
- Idem kući, da jedem gotove senviče,
i da popijem ovo pivo.
- Nećeš da radiš to, u redu?
Jer idemo u Vangard.
- Molim?
- Da, Sem je možda u bendu, koga briga?
On je na bini, ti nisi, imaš otvoren pristup Beki.
I možeš da iskoristiš svu napaljenost koju rokenrol može da proizvede.
Da se voziš na tom talasu!
Pravo u njenu picu... I da ostaneš tu.
- Misliš? - Nikada ne lažem na dužnosti.
U redu? Pokupi ta piva, isušićemo ih u kolima.
Spreman? - Okej.
Znaš da si udario u zid, jel' da?
- Idemo!
- Ima nešto kada si u rok bendu...
Nema veze koliko je muzika dobra...
Uvek izgledaš kao kreten kada sviraš klavir.
- Dame i gospodo!
Aplauz za Gospodina i gospođu Vilijams!
- Au... eno je.
- Gde?
Vuf! - Hehe, vuf.
Zašto razgovara sa onim likom?
- Savršeno.
Budi spreman da opaučiš jedno čišćenje.
- Molim?
- Nemam pojma, zvučalo mi je kao nešto.
- To je neka stara bejzbol--
- Lupio sam, koga briga,
Greška. Kreni kreni!
Hej.
- Hej. - Hej, prestani.
Dozvoli da ti narućim piće.
- Što da ne! - Da?
U redu. Rum I DIJETALNA kola za damu.
- Đinova taktika kada nije u uniformi...
je da suptilno sroza devojci samopouzdanje, da dobije lakšu metu.
- Hoćeš da ti nabavim neku jaču stolicu?
- Ne, ova je u redu.
- Ova može da te izdrži? Jesi sugirna?
- Da, mislim da je u redu. - Da, da.
Molim te.
I, šta ti se to desilo s licem?
- Hej! - O, zdravo!
- Ćao! - Kako si?
- Dobro sam... Dobro. Kako si ti?
- Uh.. uh... Ne bih da budem uvrnut ali,
onaj tip koga si malopre poljubila
sada... ljubi tvoje drugarice.
- Taj tip? ...Oh, ne... ne.
Ja sam... uzimala E.
Znaš, ekstazi.
- Da... - Da, da.
On ga stavi na svoj jezik.
- Oh! To je... to je pametno.
- Nisam baš za drogu.
Moja drugarica me ubedila i znaš...
Obično sam stvarno, stvarno, dosadna...
Ali... ovaj...
Ovo je sjajno!
Mislim, vau!
Znaš, baš počinjem da osećam!
- Stvarno? - Da! Da.
Moraš da uzmeš jedan.
- Uh, ne.. ne ne. - Da!
Jesi li ga ikada uzimao?
- Ne, ne, ja sam ti više tip za heroin.
Uzimam ga u vidu gumenih bombona...
izgledaju kao mali... Kurt Kobejni.
- Hajde, moraš da probaš... Hajde.
Može li još jedan za mog prijatelja?
- Uh... da...
Okej, pa...
- Ne, ne... rizično je.
Oh, šta koji k-
- Hajde! Brzo! Brzo! Brzo! Možeš ti to. Hajde.
- Sranje. U redu.
Fuj! Ništa mi nisi dao!
Ne mogu da verujem da si naseo, čoveče.
Imaš super usta.
Evo ti, okej?
Kuća časti. - Hajde
- Znaš, taj tip ima AIDS...
- Ne možeš dvaput da se zaraziš.
- Okej, nadam se da vredi.
- Totalno vredi.
- Je li gubitak pamćenja posledica?
- Ne... samo smrt...
- Ispostavilo se da, osim trenutaka kada
srce samo što ti ne eksplodira,
ekstazi uopšte nije loš.
Ne znam na šta je to stvarno ličilo na podijumu za igru...
ali znam kakav je bio osećaj...
Kao scena plesa iz filma "Rad" iz 1986.
Kada se ljubav izražavala isključivo BMX fristajlingom.
- A u stvari znam da je izgledalo kao...
Ali koga briga?
Upalilo je.
Oh! Ooh, čekaj, čekaj.
- Znam, znam da je ludo. Ali stvarno želim da se sećam ovoga.
- Oh, znam, znam. I ja isto. Ne ne! Oh...
-... Oh...
Um...
- To mi je od laptopa... - U redu je.
- To je... opekotina... od laptopa.
- Da... ja sam samo, ovaj...
Ionako mislim da nisam u stanju da ovo radim,
Trebalo bi da idem.
- Okej, čekaj. Nije ono što misliš da jeste!
Ne, vidi, slušaj, slušaj...
Želim da ponovimo ovo.
- Obavezno, da. Nazvaću te.
- Nemaš moj broj!
- Spavaš.
- Ne spavam...
Budan sam.
Totalno budan! Samo razmišljam o nekim stvarima.
Kada spavate, mogu da vas izbace.
Budno stanje je jedino što odvaja nas skvotere za stolovima
od beskućnika ispred vrata.
To je dobro... dobro ispržena.
- Znaš, upropastio si nam svirku sinoć...
svojim malim plesom drogiranog idiota.
I klub sada ne želi da se vratimo.
- Razlog zbog koga klub ne želi da se vratite
je taj što ti je bend očajan, Seme.
Ozbiljan sam.
Stvarno, niste vi Koldplej. Šta ti znači izolir traka na prstima?
Izgledate kao gimnastičari.
- Još pronalazimo svoj zvuk, čoveče.
- Da, video sam kako ga tražite.
- I jen', dva
Ne, ne! Dođavola, Devine! Ko počinje na tri, čoveče!?
-Rekao sam koji se profesionalni bubnjar uključuje na tri!
- A koji jebeni profesionalni pijanista
nosi uniformu školskog orkestra? To je tebe pitam!
- To je progresiva, idiote! - Seronjo!
- Šta god!
- U redu, u redu.
Onda smo završili!
- Ma, jebi se!
- Uzgred, ko je gospođa Vilijams?
- Da, da, da idi dopuni dozer.
- Zašto ti ne ideš da dopuniš dozer.
- Mislim da to meni nije dozvoljeno, zar ne?
- Ozbiljno, jel' prazan?
- Jeste, prazan je.
- Jebiga!
- A, vidi se samo! Jesi dobio sinoć?
- Ne želim da razgovaram o tome.
- Okej, to je u redu... a da izvedeš pantomimu?
- Ne.
- Okej. Mogu da te udaram dok ne priznaš. Ja sam policajac.
- Iz filma "Smrtonosno oružje"?
- E, da jeste, jebote.
- Gde je Čed?
- Čeka u redu za wc.
- Prošlo je 10 minuta, ko je ovaj idiot?
Oh... - Retardu.
- Molim? ... Prokletstvo.
Ima li neko 25 centi?
Žeton iz picerije?
- Daju ti da voziš taj auto i kad nisi na dužnosti?
- To je jedini auto koji imam, mali.
- Da, ali zapravo ga nemaš...
U vlasništvu je grada.
- Sinoć mora da si ga baš ispušio.
- Da, vidi...
Laptop mi je opekao kitu.
- Izvini, učinilo mi se da si rekao da ti je laptop opekao kitu.
- Laptop mi je opekao kitu.
Mislim da je pomislila da imam neku veneričnu bolest...
- To je moguće? Laptop može da izgori kurac?
- Da, očigledno. - Mogu li da vidim na brzinu?
- Ne, ne možeš da vidiš. Šta to radiš, čoveče?
- Pokazaću ti svoj, ništa strašno.
- Pokazać- Oh! To onda menja sve.
Da, da, da, hajde da obavimo to.
Jao!
Isuse, čoveče. Šta radiš to?
- Baš si ga prepek'o, je li?
- Da, stvarno sam se opekao.
Beži!
- Onaj sa Daunovim sindromom... mi je rekao da sam retard.
- Ozbiljno? To je sjebano.
- Mislim da je njima i dozvoljeno da koriste taj izraz.
- Mislim da i meni treba da bude dozvoljeno.
- Nije da se ne slažem.
- Čekaj, hoćeš da kažeš da sam retard?
- Ja ne smem da koristim taj izraz.
- Ljudi? Ako još uvek želite da pljačkamo ovo mesto,
mislim da sam nam našao vreme.
- Da, naravno da želim.
O čemu se radi?
- Ovog petka, zatvoriće semafore da poprave svetla,
ili ih menjaju ili tako nešto.
- Šta?
Ko je dobio taj posao?
Jebeni G.E.... Bob Horsvud, kladim se da je on.
- Ko je Bob Horsvud, jebote?
- Jebeni Bob Horsvud.
- Koji kur- - Moj arhi neprijatelj, Bob Horsvud.
- 'oćeš više da umukneš sa Bobom Horsvudom!--
Samo... U svakom slučaju...
- Slušajte.Komunalno preduzeće će da završi s poslom
oko ponoći,
ali barikade sklanjaju tek u 4 ujutru.
tako da imate puno vremena da uđete ovde.
- Ne, ja ne mogu. Moram da budem dežuran.
Tako, ako vas neko vidi i pozove policiju,
ja ću prvi da stignem i moćićete da zapalite.
- Kako ćemo to da izvedemo?
Da, razvalimo vrata, uzmemo sav novac?
-Niko- Nećemo da uzimamo novac, Čed.
- Ja hoću da uzmem nešto. Hoću neki suvenir!
- Jesi li ti serijski ubica?
- Ubio bih Boba Horsvuda serijski.
- Čed, niko neće ništa da uzima, jel' me čuješ?
- Niko neće ništa da uzima, samo ćemo da razbacamo
stvari da bi neko napisao prijavu.
Ako je nešto više od toga neki kreten će hteti da reši slučaj. Isto...
Ne možete kroz ulazna vrata, imaju alarm.
Pokušavam sa smislim neke druge opcije ovde.
Plafon, možda prozori,
ne znam još, rećiću vam sutra.
- Dobre stvari, Đino. Veoma kul.
- Hej, znate o čemu sam razmišljao?
Specijalna olimpijada je sjajna, zar ne?
- Jeste. - Meni se sviđa.
- Znate šta bi bilo još bolje?
Ultimativna liga borilačkih veština gde se hendikepirani
tuku sa ne- hendikepiranim ljudima.
Oni su tako snažni, mislim da bi borba bila izjednačena.
-Često su jako snažni, u pravu si što se toga tiče.
A kada bi samo jedan pobedio...
- Bio bi kao Sibiskit.
- Ne bi upalilo. Normalni ljudi bi uvek pobedili.
- Ne možeš da znaš, Čede.
Ne govori tako, ako bi bilo izjednačeno,
kako bi to bilo neverovatno! Ravnopravna borba!
Mi imamo više brzine, koordinacije, agilnosti.
- Druže, mogu li nešto da te pitam?
- Bože dragi...
- Mene? - Da, ti imaš Daunov, jel' tako?
- Imam!
- Hehe, okej, naravno.
Misliš da bi tuča između nekog sa Daunovim sindromom
i nekog bez Daunovog sindroma...
Misliš da bi bila fer?
- Sa nekim bez?
- Da, mislim, ne znam. Ako je neki blesavi jadnik budala
kao ovaj lik.
Kao na primer ovaj tip ovde.
- Mislio sam da si rekao sa nekim ko nije bolestan.
- Ja nemam Daunov sindrom... Za tvoju informaciju.
- Između vas dvojice, misliš da bi tuča bila ravnopravna?
- Ovog tipa bih prebio na mrtvo.
- Da, naravno da bi mogao.
- Ne, i ja mislim da bi mogao... Slažem se.
- Stvarno misliš da ne bih mogao da prebijem...
- Reci.
Reci šta si hteo!
- Nema veze.
- Tako sam i mislio... Retardu!
- Ti si retard!
- Hoćeš da dobiješ po njušci!? - Jel' to hoćeš!?
- Hajde... Nećemo valjda stvarno ovo da radimo?
- Da... muka mi je od ljudi poput njega.
- Meni je muka od ljudi poput tebe!
To je bilo grozno.
Nisam tako mislio.
- Ima da te prebijem!
- O, da!? Ti da prebiješ mene? Samo navali, kučko!
- Stani, stani, stani! - Hajde, kučko!
- Stani, stani.
Okej... -Hvala bogu, policija.
- Samo želim da vam čestitam, u redu,
na učešću u prvom meču
ultimativnog prvenstva u borilačkim veštinama
između hendikepiranih i ne- hendikepiranih ljudi.
Hvala vam puno momci, u redu?
Evo pravila,
nema pesnica, prsta u oko...
Samo rvanje.
- Čekaj, ne mogu da upotrebim kroše?
- Ne možeš da upotrebiš kroše, druže.
Ne znaš kako.
- Ja znam!
- Fantastično. Zavali mu kroše.
- Šta? - On dobija jedan specijalan?
- Nije ovo Mortal Kombat.
- Okej. Ne želiš specijalan?
- Uh...
Može indijska vatra.
- Indijska vatra? - Da.
- Može. Okej, jeste spremni!?
To je to! Velika stvar!
Borba!
- Oh! Čik pogodi!
Specijalni ljudi su truba!
- Aaaah!!
- Oh, OH!
- Aaahh! - Au!
O, moj bože!
- Aaaahh!
- Oh! Indijska vatra!
- Ovo nije smešno.
- Ne, ne, ne, nekako je... - Ovo je užasno.
- Daj im trenutak.
- Moram, moram da zaustavim ovo. - Ne, ne, ne, sedi dole.
- Aut! Iskoračenje!
- Tooo! - To je aut!
- Bum! To je to, kučko!
- On ima Daunov sindrom, stoko!
- Kučko.
- Vidimo se, momci.
- Važi, drugar, budi mi dobar. - Vidimo se.
- Čed, povešću te.
- Mogu li da pušim ovde? - Naravno, šta me briga.
- Čekaj, hej! Hej, daj mi to!
- Izvoli, zaslužio si. - Hvala.
- Živeli. - Živeo.
- Hvala puno, gospodine Braun.
To je sjajno. Važi, do viđenja.
Okej, bira se između nas i Grada kafe u Fulertonu.
Imamo ovo!
- Počelo je. Videlo se na njihovim licima.
- DJ pult ovde, možda? Ne znam hoće li ovi ljudi--
-Grad kafe nije bila jedina stvar koja mi je izmicala.
Oh. - Šta?
- Prestaće da ulazi ovde.
Nemam njen telefon, ne znam joj prezime,
ne znam ništa o njoj.
Moram da je stignem.
- Možeš da uzmeš moj bicikl! - Okej, hvala ti!
- Hej.. Ćao...
- Izvini, jesi me upravo jurio na triciklu za odrasle?
- Slušaj... to je bila opekotina od laptopa! Okej?
Hej. - Hej.
- Izvini...
- Znam... Jutros sam pitala doktora u urgentnom.
Izgleda da su jako česte.
- U urgentnom?
- Ja sam sestra u urgentnom.
-O, ti si sestra... Kul.
- Okej. - Oh, čekaj, čekaj,
Beka, Bek,a Beka... Dozvoli mi samo
U redu je ako ti se ne sviđam.
Stvarno... Ja se sam sebi ne bi dopao.
Ne želim da ti bude uvrnuto da dolaziš u grad kafe.
Mislim... tamo dolaziš duže od mene.
- Sinoć... to nisam bila ja...
Da, droga...
Sex sa nekim koga ne poznajem.
To nisam ja.
- Ne, ne, ne. Slušaj, to nisam ni ja.
Ozbiljno, ja ne... idem u klubove i uzimam ekstazi tek tako...
ne ljubim se sa tipovima i ne pokazujem devojkama plikove na penisu.
Ozbiljno, je ne radim te stvari, u redu?
Ja sam dobar momak... stvarno...
Ponekad mislim da sam isuviše dobar.
- Kurvin sine!
Misliš da je smešno da ukradeš starcu bicikl!?
Borio sam se u jebenom ratu za tebe!
- Izvinite...
Mislio sam da je, uh... drugi...
Možeš da me povezeš?
- Da, upadaj.
- Hvala za vožnju. - Naravno.
- Hej... Onaj je moj.
- Razumeo. - Kul.
Vidimo se, druže. - Okej, zdravo.
Imaš vremena za kafu?
- Da. - Da?
- Mislim da imam trenutak. - Dobro je.
- Uzeću sama.
- Uh, ne, u stvari, evo. Pusti mene.
Potrebno mi je ovo.
-Hej...
- Da? - Da,
kafa sa sojinim mlekom... uuh...
i zašto ne bi dodao dodatni šlag.
- Ime?
- Beka.
-Ne.
- Zašto ne napišeš neku lošu pesmu o tome.
Dakle... medicinska sestra u urgentnom.
- Da! - Vau, to mora da je teško.
- Ja to obožavam. Mislim...
u urgentnom...
je uvek totalni haos.
Tako da polovinu vremena možeš da budeš doktor.
Granice nisu baš jasne što se meni stvarno sviđa.
- Nikada nisam razmišljao o tome na taj način.
- Da, adrenalin.
Šta je sa tobom? Stvarno ovde radiš?
- Da, nije baš spašavanje života bez medicinske diplome, ali-
- Obično ih ne spasim.
- Ozbiljno?
- Mislim, zašto radiš odavde?
- Iskreno...
Mislim da samo... volim da budem deo sveta.
Taj osećaj da negde postojim.
Zvučaće glupo ali...
kada bih radio iz stana, mislim da bi...
svet zaboravio ko sam ja.
- Uopšte ne zvuči glupo.
- To je ono što sam umalo izgubio.
Ne mesto besplatnog waj- faja, mesto za prijatelje ili način da nadmudrim ekonomiju.
Grad kafe je bio mesto kome pripadam.
To je nešto što svakome treba u životu.
Raskrsnica.
Mesto da se sreće sa ostatkom sveta
na putu za koje god odredište.
Jer, kada razmisliš, svi mi idemo na isto mesto.
Zatvaraju ulicu večeras?
- Izvini, brate, trudio sam se koliko sam mogao.
Mora da su ubrzali planove.
Saobraćaj će da proradi večeras u 9 uveče.
- Jel' i dalje imamo vremena u ponoć?
- Mislim da to baš nije dobra ideja. - Zašto?
- Ranije je u planu bio petak, jel' tako?
Policija bi bila na drugim mestima, hapsila pijane vozače.
Ovo je utorak. Pandurima je utorkom dosadno.
Ako neko ovo prijavi, cela stanica ima da se nacrta ovde.
- Briga me... Ja ulazim. Hoćeš li da budeš dežuran?
- Da.
- I ja sam za. Stvarno mi trebaju pare.
- Čed... - Jebote, Čede...
- Imaš li pojma koliko koštaju cigarete?
- Ne uzimamo novac.
- Niko ne pipa jebeni novac!
- Samo... Jesi li smislio plan?
- Stvarno ćemo da uradimo ovo?
- Da, radimo ovo. - Da, hoćemo.
- Prestani.
U redu, momci.
- Hej, hej, hej. Hej, samo pažljivo.
- Najbolji način da izbegnemo radar
je da uradimo to na otvorenom.
- Kako si to uradio?
- Neki likovi iz kriminološke su mi ovo nacrtali.
Mislili su da je u pitanju racija. Idioti.
Dobro, vas dvojica ste ovi paketići šećera.
- Hej, mogu ja da budem žuti šećer
jer sam ja onaj opaki u grupi.
- Ko to kaže?
- Ti sigurno nisi.
- Nisam ni rekao da jesam.
- Onda je to slaba grupa.
- Obojica ste beli.
- Sada smo obojica beli.
- Da, zato što nisi hteo da umukneš.
- Jedan od nas je mogao da bude žuti--
- Dosta, bre!
- Briga me šta sam. Zašto razgovaramo o ovome?
Koji je plan?
-Prvo, pripremimo metu za napad u 1:00.
Što znači da do 10 morate da uklonite onog beskućnika.
Dajte mu drogirano pivo.
To ima da ga obeznani.
Time smo se postarali za jedinog svedoka.
Nakon toga, vas dvojica, u jedan
idete okolo do zadnjeg ulaza.
Pronaćićete merdevine,
i tako ćete imati pristup krovu.
Tamo čekate radio potrvrdu od mene.
Čede, šta sam sad rekao?
- Nisam slušao.
- Nisi--
- Igrao sam se sa žutim šećerom.
- Prestani. - Skloniću sve paketiće šećera.
Svi su sklonjeni sada, u redu?
- Ovo je važno. Mogli bi da zaglavimo zatvor.
- Okej, izvini. Zatvoriću oči i samo ću da se koncentrišem.
- To je u redu. Jel' me sada bolje čuješ?
- Mm hmm. - Fantastično.
- Kao Stivi Vonder, znaš, on ima pseći sluh.
- On nema pseći sluh. Psi--
- Stivi Vonder nema pseći sluh.
- Šta?
- Hoćeš i ti da zatvoriš oči--
- Ne, on ne mora to da radi. - Okej.
- Čede? - Kreni.
- Tu čekate na radio potvrdu.
Šta ćeš ti da radiš?
- Da čekam vašu radio potvrdu.
Sve je čisto.
Onda uzimate klešta.
I sečete katanac.
Na tome nema alarma. Bićete bezbedni.
Kada se spustite, imate oko 5 minuta.
Otvorite kasu, razbacajte stvari malo.
Malo napravite haos da izgleda kao pljačka
koja je prekinuta pa ste morali da pobegnete.
Onda se ponovo vraćate kroz otvor. Okej?
Takav je plan.
- Okej, sada ću da otvorim oči.
- Lepo. - Lepo.
- Znači, kad završimo, delimo novac, 33, 33--
- O, moj bože! - Jebote bog, Čede.
Jebote bog, Čede.
-Čede, ako budeš uzeo bilo šta odavde,
Ubiću te.
- Oh to je... baš "žuti šećer".
- Čede, prestani, prestani.
Nećeš da uzimaš novac, je li tako?
- Moje usne su zapečaćene.
- Nije ti to jebena tajna!
Čas je na otvorenom, čas je tajna--
- Dobro, dobro.
Samo mi reci da nećeš da uzimaš novac.
Ne pokrivaj oči! Ne pokrivaj oči.
- To nema veze s tim. - Ne pokrivaj oči.
Samo reci da nećeš da uzimaš novac- Gledaj ovo.
Vil, hoćeš li da uzmaš novac?
- Obećavam da neću da uzimam novac.
-Čede, hoćeš li da uzimaš novac?
- Okej, šta god. - Ne diži ruke.
Obećaj da nećeš da uzimaš novac.
-Obećavam da neću da uzimam novac.
- Hvala ti. Kuneš se?
- Kunem se.
- Okej, to je to.
Izveštaj šaljem faksom korporaciji.
Uspeli smo, momci.
- Znači, srećemo se ovde oko jedan.
Jesi razumeo? U 1! - Mm hmm.
- U jedan? To je kasno. Vi ostajete do kasno?
- Hej! - Hej, druže! Šta ima?
- Oh!
- Okej, da. U stanici koristimo papir više puta.
- Dobro, dobro.
- Ja ne ostajem toliko kasno.
- Ni mi, normalno ali sada je...
specijalna prilika.
Specijalna prilika. - Pravimo žurku.
- Čed. - Čed, da.
- Je li tvoj rođendan? - Ne.
- Da! - Jeste.
- Da, da. Puni 56.
- 56. - Vidi ti to.
- 56, već 56. - Ko bi rekao.
- Oooooooooh
â™Ş Danas nam je divan dan â™Ş
â™Ş divan dan, divan dan... â™Ş
â™Ş tebi srećan rođendaaan â™Ş
- Jebeni Fil! Odlazi odavde
- Beži, File
- Znaš ti bolje, File
â™Ş Sreeećan rođendan Čeeede â™Ş
- Hvala, hvala. Punim, ovaj... 56!
- 56.
- Izašao sam rano iz Grada kafe.
Bio sam previše nervozan da bi dozvolio da me Beka vidi.
Umesto toga, sedeo sam u parku.
Misao da bi sutra mogao da budem u zatvoru
je popodne u prirodi učinila prijatnijim.
Ali se ispostavilo da je više nalik zatvoru nego prirodi.
I konačno... došlo je vreme da sprovedemo naš plan.
I sve je otpočelo bez greške.
Sranje.
Hej... hej druže...
Probudi se, imam pivo za tebe. Hoćeš pivo?
- Ja! Nemoj da me ubiješ! Nemoj da me ubiješ! - Stani, stani.
Hej, hteo sam da ti dam pivo.
Hej hej! Smiri se, čoveče. Psssst.
Samo hoću da ti dam pivo.
Izgledaš žedno... oh...
Okej, slušaj, nadoknadiću ti...
Daj da ti platim sobu u hotelu noćas.
- Ne, je ne spavam u hotelima.
Stenice.
- Okej, evo nas ovde. Um.
Imam neke planove večeras, ali možeš da spavaš na kauču.
- Ne spavam na kaučima... Kauč stenice.
- Kauč stenice? Šta je to koji vrag?
Gde ideš?
Oh, daj, čoveče.
Čoveče, oh...
Ne, ne, daj, to je moj krevet!
E, jebiga!
Čed.
Čed!
- Ubiću te kretenu!
- Umukni! Umukni, jebote.
Nemoj to da radiš. To nije kul.
- Vidi, to sam ja. Čed!
- Da, znam da si ti. Lepa ti je majica sa macama.
- Izgledam do jaja, jel' da? - Da.
- Da sam samo imao crnu farbu za oko očiju,
znaš, kao Betmen.
Nije li to uvrnuto...Betmen se šminka?
Znaš, ideš okolo, prebijaš ljude svaku noć.
Onda dođeš kući, skineš masku,
i ti si samo neki tip koji nosi senku za oči.
- Ovo je jako zanimljiv razgovor, Čede,
možemo li da ga vodimo kasnije?
- Okej, može, sutra?
- Da, sutra. Pričaćemo o tome sutra.
Gde je moja maska? Hajde.
- Ah, imao sam samo jednu.
- Trebalo je da poneseš maske.
- Napravio sam ti ovo!
- To je čarapa.
- Rasteže se.
- Nije me briga je li mi taman!
- Ovo nije modna revija, debilu!
Obijamo kafić!
- Dobro, nemoj da govoriš "obijamo"
izgleda kao da smo propalice. - Ja to i želim!
Nisam ubacio Keniju Vesta u ajfon da bi džogirao uz to.
E, jebiga, ovo je ona sa Rijanom.
- Oh, jebote. - Ona je dobra za džogiranje.
Okej, sjajno. Znaš šta? Uradiću ovo sam.
- Ne! Zajedno smo u ovome.
Stavi svoju čarapu.
- To je čarapa.
- Samo čarapa. - Svarno.... bože.
Isuse Hriste.
Nisi mi napravio rupu za usta?
- Nećeš da jedeš dok ti je na glavi!
- Oh, izgledaš kao zec iz "Život u paklu".
Znaš, zec iz... od onog iz Simpsonovih.
-Hoćeš li da umukneš!? Samo umukni više.
- Samo ti kažem na koga mi ličiš.
- Jeste li na poziciji?
- Šta je to, jebote?
- Đino, imali smo samo Spajdermen voki tokije
tako da sad zvuči kao Zeleni Goblin.
-Razgovaraćemo celo veče kao Zeleni goblin?
- Ne. To je samo on.
- Vi zvučite kao Spajdermen.
- Zašto ne bi koristili mobilne telefone?
- Zašto ne bismo koristili mobilne telefone?
- Halo? - Da, ovo je mnogo bolje.
Stavi ga na vibraciju.
- Okej, u redu.
- Zašto zvučiš tako čudno?
- Čed mi nije napravio otvor za usta.
- Šta će ti otvor za usta? Nećeš da jedeš.
- Daj, šta ima?
- Ulica je čista.
Možete da upadnete.
- Razumeli, ulazimo.
- Ulazimo? - Ulazimo!
- Okej, sačekaj da pustim saundtrek iz 8 milja.
- Nemoj ništa da puštaš!
- To su... šta koji kurac!
To su moje slušalice!
- Treba da slušaš mene! Kreni! Konopac je kod tebe, hajde.
- Okej. Vreme za ulazak.
Oh... Šta koji moj?
Prokletstvo!
- Zašto ne nosiš... Ovo ti je bilo na nozi!?
- Čista je! - Ne, nije čista, Čede,
ako dolazi sa tvoje noge. Zato što ti je bila na nozi!
- Danas skoro uopšte nisam pešačio.
- Nosio si je ceo dan!? Hriste!
- Sada je druga čarapa beskorisna!
- Nosim ovo. -Ne.
- Dolazi ovamo, debilu.
- Jebem ti mater! - Jebem ti mater!
- Vraćej se ovamo! - Stoko!
- Ne bi trebalo da se svađamo međusobno!
To oni hoće! To je ono što oni hoće!
- Izvini.
- Šta to radiš, jebote? Idi okolo!
- Čoveče!
To je samo meda.
- Izvini, u redu.
- Šta?
- Kasa je otvorena i prazna!
- Šta!?
- Jebote bog!
- Moramo da idemo, idemo!
- Ićićemo u zatvor! Jebiga.
- Prestani da me držiš za ruku, molim te.
Zašto se ne javljaš na telefon?
- Aaaah! - Aah! Aah! Aah!!
- Ne udaraj nas! To smo mi!
Molim te, Seme, Seme! Mi smo! Mi smo! Mi smo.
- Šta to radite?
- Šta ti to--
Pljačkaš svoj kafić?
- I vi isto!
- Ne, ne, ne, mi se samo pravimo da pljačkamo.
- Molim!? - Komplikovano je.
Gledaj, daj samo da podelimo lovu.
- Ne uzimamo pare!
- On uzima pare!
- Moram, okej? Zahvaljujući ovom mentolu ovde,
bend je izgubio gažu. - Daj.
- Misliš da mogu da preživim na jebenom bakšišu?
-Pa, mogao bi kad ne bi skretao pogled
svaki put kad neko hoće da ti da bakšiš!
- To je zato što se osećam kao kurva!
- Pa ti onda nađi drugi posao!
- Imao sam drugi posao. Zbog tebe sam ga izgubio!
- Da, stvarno. Misliš da bi U2 izgubili angažman
samo zato što je neko plesao čudno?
Ne. Zato što su oni dobar bend, Seme.
Napisao si jebenu pesmu o peni na kapućinu.
- Radi se o Beki!
- Kako se tu radi o Beki?
- Ona je mikser... a moje srce je pena...
Šta god, čoveče, znaš šta, daj samo da izađemo odavde.
Okej? Vratiću novac.
- Hej!
- O, ne, ukjučiće alarm.
- Ne ne, Tobi! Nemoj!
- Bežimo! - Jebiga!
Šta to radiš? šta to radiš!?
- Jebiga!
Izlazimo na vrata, alarm se već uključio!
Nađi jebeni ključ!
-Ne znam gde je!
- Gde je ključ? Gde je jebeni ključ!?
- Ovo je kargo jakna! Nemam pojma gde je!
Alarm se oglasio u ulici Bojer broj 225.
- Jedinica 69 na mestu.
84 se javlja. 57 na putu.
Jedinica 33 stiže. 42 se javlja.
- Jebem ti utorak!
-Okej, Tobi, premeštamo žurku, važi druže?
- Zašto se alarm uključio?
- Nemamo vremena da pričamo o tome, moramo da krenemo. Sranje!
- Na zemlju!
Lezite na zemlju, svi!
Sada, prebacite desnu ruku na leđa!
Leva ruka, leđa!
- Uradite to! Uradite sve što vam kaže!
- Evo, evo!
- Ne mrdajte!
- Ne želim da idem u zatvor!
- Slušaj ovamo.
Pitaću vas samo jednom...
Šta se ovde desilo?
- Priznajem... nisam jedan od onih ljudi koji se mole samo
na fudbalskim utakmicama i za kockarskim stolovima.
Ali u tom trenutku... Molio sam za pomoć u bilo kom obliku.
A onda se desila najčudnija stvar...
Pojavio se spasitelj. I imao je Daunov sindrom.
- Hteo sam svoje čokoladno mleko!
Pokušali su da me zaustave da ne uzmem mleko!
- Ali kao svaki zrak svetlosti sa neba, i ovaj je
dolazio iz oblaka sa smrtonosnim munjama.
- Dobro momci, ne vidim razlog da prijavljujemo ovo.
- Nećete da prijavite?
- Ne. Ionako žele da pretvore ovo mesto
u neki bistro.
Priznajem da će biti super kad budemo imali
gde da izađemo na piće posle smene.
- Da...
- Da, svratiću ujutru i objasniću vlasniku.
Odvedite dečka kući.
I kupite mu čokoladno mleko.
- Retard.
- Nešto što ti ne govore. Kad te udari grom...
usereš se u gaće.
I to je život.
Ti gubiš.
Svet se menja...
a ti to ne možeš da zaustaviš.
Ti si putnik kao i svi ostali...
sediš na steni koja se vrti kroz svemir,
i posmatraš kako se sve oko tebe menja.
Nije bitno koliko želiš da sve ostane isto.
- Kada malo razmisliš o tome... biti strejt je gej.
- Šta si rekao?
- Rekao sam, hožeš da igramo mice?
- I tako prihvatiš sve.
Jer karma na postoji...
Nema razloga da budeš dobra osoba koja igra po pravilima.
Vidite, momci. Otvorio sam vam vrata,
što znači da bi trebalo da stanem u red ispred vas.
Uzmi ono što je tvoje i boli te šta drugi misle.
Jer ne postoji izmišljena sila koja će te kazniti--
Valjda je ovo trenutak kada
shvatiš da sam pripovedao iz groba.
A tvoj prijatelj kaže kako je znao otpočetka.
Pa...
Tvoj prijatelj je idiot.
- Zdravo.
- Jer mrtvi ljudi ne mogu da pričaju.
- Dobrodošao nazad.
- Hej...
- Zvala sam tvoje roditelje, dolaze prvim avionom.
- Neko je pucao iz kola? - Da.
Doktori kažu da ćeš biti u redu.
Postarala sam se da te pogleda doktor,
iako je jedna od sestara rekla da te videla prva.
Vanda... ona je...
Kao smrtna kazna,
uglavnom ubija ljude.
- Jel' ja to imam katetar?
- Stavila sam ti onaj najmanji...
jer oni najmanje bole.
Nema veze sa veličinom penisa,
imaš normalan penis...
Kada... znaš, nema... opekotine od laptopa.
- Mislim, uvek mogu da ti ubacim najveći
ako ćeš se osećati bolje.
- Neka ostane mali, u redu?
- Siguran si? - Da, molim te.
Ipak, hvala. - U svako doba.
- Heeeeej!
- Ne mogu da verujem. Bio si na vestima.
Ti si poznata ličnost.
Lokva krvi je bila čak do mafina.
- To je kul.
- Posetiću te kasnije?
- Važi.
- Hej! Ne, ne. - Da, hteo sam samo da--
- Hej, vidi šta imam za tebe. Mala uspomena.
- Mislim da sam upucan samo jednom.
- Oh ne, ovi nisu tvoji.
Ovi su od klinca koji je pucao na tebe.
Nakon par minuta sustignemo ga mi,
i cela stanica prosto ispazni pištolje na njemu,
pištolji, šaržeri se prazne kao na divljem zapadu,
kao ratatatata!
Dim svuda. - Helikopteri.
- Čekaj, ne. Mislim da nije bio klinac.
Mislim da sam video... kao... neku stariju Španjolku.
- Znaš, rekli su, uh, tehnički si bio mrtav čitav minut.
- Šta to radiš?
- Ne treba ti to..
I? Šta si video kada si umro?
- Hmm... samo dugačak hodnik.
- Koliko dugačak? - Da, oko 20 metara?
- Nisam ga merio. - Misliš da je to bio raj?
- O, misliš? Zašto bi bog postavio hodnik?
Glup arhitektonski izbor
za najmoćnije biće u univerzumu, nije li?
- Da, raj treba da izgleda bar toliko dobro kao Belađo.
- Slažem se... što me dovodi do pitanja, misliš da je to bio pakao?
- Ooh, a da li bi pakao imao hodnik?
- Mislim da bi imao. Apsolutno.
Samo da te zajebava.
- Šta misliš koliko bi taj hodnik bio dugačak?
Oko 20 metara?
- Ne, zašto stalno misliš da ima 20 metara?
- Mislim da je to dovoljno vremena da razmišljaš
šta će da se desi kada otvoriš vrata.
- A šta se dešava kada otvoriš vrata?
- Đavo-- - Prestani, nije Đ--
- Jesi li video đavola? - Ne.
- Vile, jesi li video đavola?
- Možda karma jeste stvarna...
Možda ako se ubaciš u red,
dobiješ metak u grudi.
Ili se možda loše stvari dešavaju nasumično.
Kao i dobre stvari.
- Kada bi samo razmislili još malo.
Pucnjava može da se desi na bilo kojoj lokaciji.
- Ali u svakom slučaju... Mislim da je najbolje usredsrediti se
na stvari koje možemo da promenimo sami.
- Biće uvrnuto operisati leševe
a ne žive ljude.
Oni se ne opiru.
- Hej, mogu li da uzmem tvoju krofnu?
Treba mi da odštampam ovo.
- Naravno.
- A dopusti karmi da se obračuna sa svima ostalima.
- Izlazi.
- Neću.
- Manje... JeViše... ispaljuje više.
- Da, sa manjim. - Da.
- Ili znaš šta? Mogu da ih obuku kao
ljude normalne veličine.
Njih petoro da nose jedan kaput,
i da tako izlaze u grad.
I onda bi njihovi kurčevi udarali u pupkove,
i bradavice i face drugih ljudi.
- Oh...
- Jel' bi gledala pornoć sa kepecima?
- Oh... Da li bih? Bih.
FILMO-CENTAR
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM