FILMO-CENTAR
PIJEV ŽIVOT
UZIVAJTE U FILMU
Dakle, odgajani ste u zoološkom vrtu? - Rođen i odgajan
u Pondicherryju, onda je to bio francuski dio Indije.
Moj otac je posjedovao zoološki vrt.
Na brzaka me je donio na svijet herpetolog,
koji je bio tamo da bi obišao bengalskog varana.
Majka i ja smo bili dobro,
ali je siroti gušter pobjegao,
i bio zgažen na zastrašujući način.
Karma, a?
Božja volja.
Kakva priča.
Pretpostavljao sam da je vaš otac bio matematičar, zbog vašeg imena.
Ni izdaleka, nazvan sam po bazenu.
Postojao je bazen po imenu "Pi"?
Vidite, moj stric Francis je rođen sa previše vode u plućima.
Kažu da je doktor vitlao okolo Francisa držeći ga za članke, da bi izbacio vodu.
I zbog toga Francis ima ogromne grudi i mršave noge,
što ga je učinilo sjajnim plivačem.
Je li Francis stvarno vaš stric, on kaže da je bio prijatelj vašeg oca?
Pa, on je moj "počasni" stric. Zovem ga "Mamaji".
Očev najbolji prijatelj, moj plivački guru.
Trenirao sam triput tjedno u Ashtonu,
njegove lekcije će mi spasiti život na kraju.
Usta puna vode neće ti nauditi.
Ali panika hoće.
Zapamti da sada dišeš, nemoj zadržavati dah.
Dobar dečko.
Nadam se da vam ne smeta vegetarijanska kuhinja. -Ne. Nikako.
A vaše ime? - A?
Mislim da ste mi htjeli ispričati kako ste dobili ime.
O, da! Dobio sam ga zbog nečega što je Mamaji jednom rekao mom ocu.
Vidite, većina turista sakuplja razglednice
i nakit u vidu šalica za čaj, ali ne i Mamaji.
Mamaji sakuplja bazene.
On pliva u svakom bazenu na koji naiđe.
Jednog dana, Mamaji je rekao mom ocu, da je od svih bazena na svijetu,
najljepši bio javni bazen u Parizu.
Da je voda tamo bila toliko bistra
da si s njom mogao praviti jutarnju kavu.
Da je jedno plivanje tamo promijenilo njegov život.
Prije nego da se rodim, rekao je,
"Ako hoćete da vaš sin ima čistu dušu",
"morate ga jednog dana odvesti da pliva u Piscini Molitoru."
Nikada nisam razumio zašto je to moj otac toliko primio srcu.
Ali je.
I bio sam nazvan Piscine Molitor Patel.
Zamislite mene kako pokušavam objasniti to ime.
Jedva da sam napunio 11 godina, prije da...
Hej, "Pišanje"!
Pišaš li sada?
Pogledajte ga, piša.
Jednom riječju, moje ime je prešlo sa elegantnog francuskog bazena
na smrdljivi indijski zahod.
Svuda sam "pišao".
Nema pišanja u školskom dvorištu!
Čak je i učitelj to počeo raditi. Nenamjerno, naravno.
Dakle... Što je učinilo da čajnik toliko brzo ispusti paru?
Pišanje?
Rekao je "pišanje", ljudi.
Pišanje!
Dosta!
Kada smo se vratili sljedeće godine u školu,
od prvog dana bio sam pripremljen.
Prisutan, gospodine! - Piscine Patel.
Dobro jutro. Ja sam Piscine Molitor Patel.
Poznat kao:
"Pi". Šesnaesto slovo grčke azbuke.
Koje se također koristi u matematici da bi predstavio odnos
obima bilo kojeg kruga i njegovog promjera.
Iracionalni broj beskonačne dužine, obično se zaokružuje na 3 cifre,
kao 3.14.
Pi.
Veoma impresivno, Pi.
Sada sjedi.
Arvelu Sami? - Prisutan. - I od onda, bili ste Pi?
Pa ne, ne baš.
Dobar pokušaj, Pišanje.
Ali još sam imao cijeli dan pred sobom.
Sat francuskog je bio sljedeći.
Zovem se Piscine Molitor Patel.
Alijas: Pi.
Onda geografija. - Ovo su prvih 20 cifri poslije decimale broja pi.
Posljednji sat tog dana bila je matematika.
4...
3...
7...
5...
5... 8... 5... 8...
Točno je! On stvarno ovo radi!
Do kraja dana, ja sam bio Pi Patel, legenda škole.
Mamaji kaže da ste legenda među mornarima, je li?
Tamo, sasvim sam. - Ja čak ni ne znam jedriti.
I nisam bio sam tamo, Richard Parker je bio sa mnom.
Richard Parker?
Mamaji mi nije sve rekao,
samo je rekao da vas trebam potražiti kada se vratim u Montreal.
Pa što ste radili u Pondicherryju? - Pisao sam roman.
Inače, uživao sam u vašoj prvoj knjizi.
Ova nova se događa u Indiji?
Ne, zapravo u Portugalu. Ali je jeftinije živjeti u Indiji.
Radujem se čitanju.
Ne možete.
Ostavio sam je. 2 godine sam joj pokušavao udahnuti život,
i onda je on jednog dana...
napravio stanku, zakašljao se i umro.
Žao mi je.
Sjedio sam jednog popodneva u kafiću u Pondicherryju,
tugovao za šefom, kada je
starac za susjednim stolom započeo razgovor. - Da, Mamaji radi to.
Kada sam mu ispričao o svojoj nezavršenoj knjizi, rekao mi je,
"Kanađanin. Pođimo do francuskog dijela Indije,
i potražimo priču. Dakle, prijatelju moj,
poznajem Indijca u francuskom djelu Kanade
sa najnevjerojatnijom pričom za pričanje.
Mora da je sudbina da ste se vas dvojica trebali sresti."
Nisam pričao o Richardu Parkeru dugo godina.
Što vam je Mamaji već rekao?
Rekao je da imate priču koja će me natjerati da vjerujem u Boga.
To bi rekao i za ukusan obrok.
A što se tiče Boga, mogu vam samo ispričati svoju priču.
Vi ćete sami odlučiti u što vjerujete.
Pošteno.
Onda da vidimo, odakle da počnemo?
Pondicherry,
je francuska rivijera Indije.
Na ovom mjestu, najbliže oceanu,
možda pomislite da ste na jugu Francuske.
Nekoliko blokova u unutrašnjosti, postoji kanal.
Malo iza njega je indijski Pondicherry.
A muslimanska četvrt je na zapadu.
Kada su nam Francuzi vratili Pondicherry 1954,
grad je odlučio da priliči neka vrsta komemoracije.
Moj otac je bio pametan biznismen. Pala mu je na pamet jedna ideja.
Upravljao je hotelom i dobio je ideju da otvori zoološki vrt
u lokalnom botaničkom vrtu umjesto njega.
Kao što se isto dogodilo da je moja majka bila botaničar u botaničkom vrtu.
Upoznali su se, vjenčali i jednu godinu kasnije, moj brat Ravi je rođen.
Ja sam se rodio 2 godine poslije toga.
Zvuči čarobno. Odrastati u...
Amen.
Hajde da jedemo.
Nisam znao da Hindusi kažu amen.
Hindusi katolici. - Hindusi katolici?
Stignemo se osjećati krivim pred stotinu bogova, umjesto jednog.
Ali vi ste najprije Hindus.
Nitko od nas ne poznaje Boga dok nas netko ne upozna.
Najprije sam upoznao Boga kao Hindus.
Postoje 33 milijuna bogova u hinduističkoj religiji.
Kako mogu ne spoznati nekolicinu njih?
Najprije sam se susreo sa Krishnom.
Yashoda je jednom optužila Krishnu da jede zemlju.
"Fuj, fuj, ti nevaljali dječače, ne trebaš to raditi."
Ali on nije!
To je ono što joj je on rekao, "Nisam jeo zemlju."
Yashoda je rekla, "Nisi? Dobro onda..."
"Otvori usta."
Pa je Krishna otvorio usta.
I što misliš da je Yashoda vidjela? - Što?
Vidjela je u Krishninim ustima cijeli univerzum.
Bogovi su bili moji superheroji dok sam odrastao.
Hanuman, Bog majmun.
Podigao je čitavu planinu da bi spasio svog prijatelja, Lakshmana.
Ganesh, slonoglavi,
riskirao je svoj život da bi obranio čast svoje majke, Parvati.
Vishna, vrhovna duša,
izvor svega.
Vishna spava, plutajući po bezobalnom svemirskom oceanu,
i mi smo bit njegovih snova.
Predstava.
Nemojte dopustiti da vas priče i bijele laži zavaraju, momci.
Religija je tama.
Moj dragi tata je smatrao sebe dijelom nove Indije.
Kao dijete, imao je dječju paralizu.
Ležao je u krevetu obavijen bolom, pitajući se gdje je Bog.
Na kraju, Bog ga nije spasio, zapadnjačka medicina jest.
Moja mama je otišla na koledž i mislila je
da je njena obitelj također dio nove Indije.
Ali onda su je se njeni roditelji odrekli,
jer su mislili da se udaje za osobu nedostojnu nje.
Naša religija je bila jedina veza koju je imala sa prošlošću.
Susreo sam se sa Kristom kada sam imao 12 godina.
Posjećivali smo rođake, Pigrove u Monaru.
Bili smo treći dan tamo, Ravi i ja smo bili užasno umorni.
Izazov. Dajem ti dva rupija.
Utrči u onu crkvu, i popij svijetu vodicu.
Sigurno si žedan.
Evo.
Donio sam ti ovo.
Zašto bi Bog napravio to?
Zašto bi poslao vlastitog sina da pati zbog grijehova običnih ljudi?
Jer nas voli.
Bog je učinio sebe pristupačnijim nama, ljudima, kako bi ga mogli razumjeti.
Ne možemo mi razumjeti Boga niti njegovo savršenstvo.
Ali možemo razumjeti Božjeg sina,
i njegovu patnju, budući da smo braća.
To nije imalo smisla!
Žrtvovati nevine da bi ispaštali za grijehove krivih,
kakva je to ljubav?
Ali ovog sina, nisam mogao izbaciti iz glave.
Ako je Bog toliko savršen, a mi nismo,
zašto bi htio stvoriti sve ovo?
Zašto smo mu mi uopće potrebni?
Sve što trebaš znati je da nas on voli.
Bog je toliko volio ovaj svijet da je dao svog jedinog sina.
Što sam duže slušao svećenika,
sve više mi se počinjao sviđati Božji sin.
Hvala ti Vishna što si me upoznao sa Kristom.
Pronašao sam vjeru kroz hinduizam, a Božju ljubav kroz Krista.
Ali Bog nije još završio sa mnom.
Bog djeluje na misteriozne načine.
Tako da se dogodilo da mi se opet ukazao,
ovog puta u ime Alaha.
Moj arapski nikada nije bio baš dobar.
Ali zvuk i osjećaj riječi privukli su me bliže Bogu.
Doj je izvodila "salah", zemlja koju sam dotakao postala je sveta zemlja,
i pronašao sam osjećaj spokojstva i bratstva.
Ova janjetina je izvrsna.
To je najbolje jelo na stolu.
Sve ostavljaš nedovršeno.
Samo ti treba da se preobratiš u još tri religije, Piscine,
i provest ćeš život po hodočašćima.
Hoćeš li ići u Meku ove godine, Svami Isuse?
Ili u Rim za svoje ustoličenje kao pape?
Ne glupiraj se. Kao što ti voliš kriket, Pi ima svoje interese.
Ne, Gita, Ravi ima pravo, znaš?
Ne možeš pratiti tri različite religije u isto vrijeme, Piscine.
Zašto da ne? - Jer, vjerovanje u sve to u isto vrijeme,
je isto kao i nevjerovanje u bilo što.
Mlad je, Santosh. Još traži svoj put.
A kako može naći svoj put, ako ne izabere putanju?
Slušaj, umjesto skakanja sa jedne religije na drugu,
zašto ne počneš sa rezoniranjem.
Za nekoliko stotina godina,
znanost nas je odvela dalje u razumijevanju univerzuma,
nego što je religija za 10.000 godina.
To je točno.
Tvoj otac je u pravu.
Znanost nas može više naučiti o tome što je tamo,
ali ne i što je ovdje.
Da. Neki jedu meso, neki jedu povrće.
Ne očekujem da se svi složimo oko svega, ali,
puno bih više volio da su te uvjerili da vjeruješ u nešto sa čime se ne slažem,
nego da sve prihvaćaš slijepo.
A to počinje sa racionalnim razmišljanjem.
Razumiješ?
Dobro.
Htio bih biti kršten.
Dakle, vi ste kršćanin i musliman.
I Hindus, naravno. - I Židov, pretpostavljam.
Predavao sam na tečaju o kabali na fakultetu.
I zašto da ne? Vjera je kuća sa puno soba.
Ali nema sobe za sumnju? - Puno. Na svakom katu.
Sumnja je korisna. Održava vjeru u životu.
Naposljetku, ne možete znati snagu svoje vjere ako ne bude iskušana.
Gdje je Selvan? Ne bi trebali biti ovdje bez njega.
Prestani se brinuti.
Vidio sam kako ovo radi tisuću puta.
Hoću upoznati našeg novog tigra.
Pi! - Zdravo? Richarde Parkeru?
Tigar?
Richard Parker je bio tigar. - Da, dobio je ime zbog greške u pisanju.
Lovac ga je uhvatio kako pije vodu sa potoka kada je bio mladunac,
i nazvao ga je "Žedni".
Kada je Žedni narastao, lovac ga je prodao našem zoološkom vrtu,
ali se ime zamijenilo tokom papirologije.
Lovac je naveden kao Žedni, a tigar je nazvan Richard Parker.
Smijali smo se zbog toga.
A ime se zadržalo.
Idemo...
Prije nego što upadnemo u nevolju!
Želim ga bliže vidjeti.
Ti nisi čuvar zoološkog vrta!
Hajde!
Tako je, Richarde Parkeru.
To je za tebe.
Ne!
Što si mislio?
Jesi li poludio? Tko ti je dao dozvolu da se vratiš ovdje?
Ignorirao si sve što sam te naučio?
Samo sam ga htio pozdraviti.
Misliš da ti je tigar prijatelj.
On je životinja, nije ti prijatelj u igri.
Životinje imaju duše.
Vidio sam to u njihovim očima.
Pronađi Selvana.
Sigurni ste, gospodine? Pi je samo dječak. - Učini to. Hajde!
Životinje ne razmišljaju kao mi što radimo.
Ljudi koji zaborave to, poginu. Taj tigar...
ti nije prijatelj.
Kada pogledaš u njegove oči,
vidiš kako se vlastite emocije odbijaju natrag prema tebi.
Ništa više.
Nemoj biti glup. Reci da ti je žao.
Što si napravio, Piscine?
Znaš što ti je otac rekao o vraćanju ovdje?
Žao mi je.
Bio sam...
Na što si mislio? -Ovo je između oca i njegovih sinova.
Selvane, pusti ga!
Rekao je da mu je žao. Uplašit ćeš ih do kraja života.
Da ih uplašim? Taj dječak umalo je izgubio ruku.
Ali on je još dječak. - Postat će muškarac i prije nego što misliš.
A ovo je lekcija za koju želim da je nikada ne zaboravi.
Selvane!
...opasnost, tako da je proglašeno izvanredno stanje u zemlji.
Sljedeći direktivu, poslovi kulture...
Stvari su se promijenile nakon tatine lekcije.
Svijet je izgubio nešto od svoje čarolije.
Škola je bila dosadna, ništa osim činjenica, razlomaka i francuskog.
Riječi i sheme koju su se nastavljale bez kraja,
poput mog iracionalnog nadimka.
Postao sam nespokojan,
tražio sam nešto što mi može vratiti smisao života.
I onda, upoznao sam Anandi.
Majka me je natjerala da studiram glazbu.
I jednog dana, moj profesor je došao gripozan.
Pitao je mogu li zauzeti njegovo mjesto, da dajem ritmove za sat plesa.
Ne!
Ako se ne koncentrirate, ne možete izraziti svoju ljubav Božju kroz ples.
Osjetite tlo pod nogama.
Proširite vaše vidike.
Neka ta spiritualna energija prođe kroz vas i istječe u svijet.
Kroz "bineju".
Anandi, dođi naprijed, vodi ih.
Zašto me pratiš?
Što? - Pratio si me.
Što ovo znači?
U plesu, prešla si od "batanke",
što znači šuma,
a onda si napravila... i napravila si...
"sanputu", što znači nešto što je skriveno.
Nakon toga si napravila ovo.
A onda si napravila "chaturu".
Ali na samom kraju, napravila si ovo.
Nijedna od drugih plesačica nije to napravila.
Što si mislila, da se ljubav Božja skriva u šumi?
Ne, to također znači "lotusov cvijet".
Cvjetovi lotusa se kriju u šumi?
Zašto bi se cvijet lotusa krio u šumi?
Ovo je Richard Parker.
On je najkrasnija životinja koju smo ovdje ikada imali.
Pogledaj kako okreće glavu.
Razmeće se, poput plesača.
Ne. Čuo je nešto.
On sluša, vidiš li?
Razgovarali smo o tome već neko vrijeme.
Razumiješ li što ti kažem?
Pi!
Oprosti, ti si...
Zabrinut.
Za svoju obitelj.
Za životinje koje su daleko vrednije u inozemstvu nego ovdje u Indiji.
I ako nas gradsko vijeće prestane dotirati, ne znam što ćemo.
Moramo učiniti ono što je korisno.
Razumijete li?
Oprosti, o čemu pričamo?
Napuštamo Indiju.
Što?
Prodajemo zoološki vrt.
Zoološki nikada nije bio naš da ga prodamo,
zemljište pripada gradu. Ali životinje su naše.
Ako ih prodamo, imat ćemo dovoljno za započeti novi život.
Ali kuda ćemo?
Naš život je ovdje, tata! - U Kanadu.
Imam neke poslovne mogućnosti u Winnipegu.
Poslat ću većinu životinja brodom na prodaju u Sjevernu Ameriku,
možemo putovati teretnjakom.
Dakle, riješeno je.
Plovit ćemo poput Kolumba.
Ali Kolumbo je tražio Indiju!
Potrebno je puno posla da se smjesti zoološki vrt.
Prije nego što smo otišli,
Anandi i ja smo imali dosta vremena za slomiti srce jedno drugome.
Naravno, obećao sam da ću se jednog dana vratiti.
Zanimljivo je to...
Sjećam se svega drugoga u vezi sa posljednjim našim danom.
Ali se ne sjećam da sam rekao "zbogom".
Pi? Služe večeru ispod.
Piscine.
Imaš cijeli život pred sobom.
Ovo radimo zbog tebe i Ravija.
Uđi unutra i večeraj nešto.
Vegetarijansku hranu, molim.
Moji sinovi i ja smo vegetarijanci.
Imate li išta...? Ne, ne, ne.
Nemojte umak.
Nećete umak?
Ne, hoću nešto za vegetarijance.
Nema problema. - Pardon.
Pitala je imate li nešto za vegetarijance?
Krava koja je proizvela ovu jetru bila je vegetarijanac,
svinje koje su završile u kobasicama bile su vegetarijanci. - Vrlo smiješno.
Ali moja žena ne jede jetru.
Nema problema.
Onda ona može jesti kobasicu, rižu i umak.
Ili možete spremati hranu osobno.
Kako se usuđuješ tako pričati sa mojom ženom?
Evo vaše riže.
Kuham za mornare...
ne za ljude koji jedi curry.
Što si rekao? - Makni se od mene!
Što misliš da si? Ništa do sluga!
Ja hranim ljude! Vi hranite majmune!
Zdravo.
Ja sam sretni budist.
Jedem rižu zajedno sa umakom.
Siguran sam, umak nije meso.
Ukusno. Pokušali ste?
Ne brini.
Imat ćemo puno svježih zaliha nakon što stanemo u Manili.
Zašto dajemo sredstva za umirenje Soku od Naranče?
Neće on izazvati nikakve probleme.
Stres zbog putovanja nije dobar po životinje,
i pomaže oko morske bolesti.
Ne želimo čistiti,
nakon što orangutan dobije morsku bolest.
Je li?
Moj otac je bio biznismen.
Nikada se nije brinuo o životinjama osobno.
Shvatio sam da je napuštanje Indije bilo teže za njega nego za mene.
Dakle?
Nego, jesam li nešto zaboravio?
Mislim da ste postavili temelje priče.
Dosad, imamo indijskog dječaka nazvanog po francuskom bazenu,
i japanski brod pun životinja, koji se uputio prema Kanadi.
Da!
Sada moramo poslati našeg dječaka usred Tihog oceana, i...
I morate me natjerati da vjerujem u Boga.
Aha. Stići ćemo i do tamo.
Bili smo četiri dana udaljeni od Manile, iznad Marijanske brazde,
najdubljeg mjesta na zemlji.
Naš brod, Tsimtsum, nastavljao je ići naprijed,
kategorički ravnodušan na okolinu.
Pomicao se sporim masivnim samopouzdanjem kontinenta.
Jesi li čuo to, Ravi? - Da, što misliš?
To je oluja, idemo gledati.
Jesi li lud?
Pogodit će nas grom.
Ne, neće nas, prvo će pogoditi most.
Ne iskušavaj oluju, Pi.
Hej! Hura!
Božja oluja!
Mama!
Tata!
Ravi!
Izlazite! Izlazite!
Molim vas, spasite moju obitelj!
Ne plaši se, u redu!? Ostani ovdje!
Morate pomoći mojoj obitelji!
Morate im pomoći!
Moja obitelj je tamo!
Pođite odmah! Moramo ići! - Tko je pustio sve životinje van, a?
Moramo odmah ići! - Ne, molim vas, moj otac!
On mora ići!
Tamo! Pogledajte tamo!
Zebra! Zebra!
Hej!
Ovamo! Ovamo!
Richard Parker?
Ne! Ne!
Ne! Odlazi! Bježi!
Mama!
Tata!
Ravi!
Žao mi je.
Žao mi je!
Izgleda kao da te utjecaj lijekova još nije napustio.
Soku od Naranče!
Dobrodošao na Pijevu arku.
Gdje ti je sin, Soku od Naranče?
Ne brini. Kladim se da su ga majka i otac našli.
Svi oni će biti ovdje uskoro.
Zdravo!
Bilo tko!
Nemoj!
Prestani! Nemoj! Prestani! Prestani!
Nemoj!
Oprosti, Soku od Naranče.
Nemam nikakav lijek za tebe protiv morske bolesti.
Je li tako?
PREŽIVLJAVANJE NA MORU
Nemoj! Nemoj!
Hajde! Hajde!
Zovem se Pi Patel.
Doživio sam brodolom.
Ja sam u čamcu za spašavanje, sam...
sa tigrom.
Molim vas, pošaljite pomoć.
Bože...
Dajem Ti sebe.
Ja sam Tvoj sluga.
Što god da naiđe, želim znati.
Pokaži mi.
Nema konopaca.
Postaviti stvari na svoje mjesto,
učvrstiti se na sigurnom za preživjeti bitku.
Započnite strogi režim ishrane, patroliranja, i odmaranja.
Ne pijte urin ili morsku vodu.
Ne sjedite besposleni, ali izbjegavajte nepotrebno naprezanje.
Um možete držati okupiranim kartajući,
"20 pitanja", ili "Na slovo na slovo".
Zajedničko pjevanje je još jedan siguran način za podići elan.
Pričanje priča je izuzetno preporučljivo.
Napokon, ne gubite nadu.
Nekoliko stvari vam mogu potkopati elan brže nego morska bolest.
Valovi se puno jače osjećaju kada je čamac okrenut
bočno prema morskoj struji.
Sidro se koristi kao uteg da drži pramac čamca prema vjetru.
Njegova pravilna upotreba može poboljšati upravljanje,
i smanjuje morsku bolest tijekom nemirnog mora.
Za brodolomnike koji moraju dijeliti čamce za spašavanje
sa ogromnim opasnim mesojedima,
preporučljivo je da obilježe osobnu teritoriju.
Pokušajte ovu metodu. Korak 1:
Izaberite dan kada su valovi umjereni, ali pravilnog razmaka.
Korak 2: Sa čamcem koji se suočava sa valovima,
učinite plovidbu što je moguće prijatnijom, pušite u pištaljku nježno.
Korak 3: Okrenite čamac bočno prema valovima,
što je praćeno grubom, agresivnom uporabom pištaljke.
Sa dovoljnim ponavljanjem, životinja će povezati zvuk pištaljke
sa nelagodom morske bolesti.
Slične metode dugo koriste dreseri u cirkusu,
iako oni obično nemaju pristup nemirnom moru.
Neka trube pušu!
Neka bubnjari počnu!
Pripremite se da budete zadivljeni!
Spremni za vaše uživanje i instrukcije.
Show na koji ste čekali čitav život,
uskoro će početi.
Jeste li spremni za čudesan događaj?
Dobro! Predstavljam vam
zapanjujućeg bengalskog tigra!
Zdravo, Richarde Parkeru.
Oprosti zbog grube vožnje.
Moje! Razumiješ li?
Tvoje! Moje!
Razumiješ li?
Korak 4: Zanemarite korake od 1 do 3.
Ovamo, Richarde Parkeru.
Imam malo vode za tebe.
U zoološkom vrtu, obično smo hranili tigrove sa 5 kg mesa dnevno.
Richard Parker će uskoro ogladnjeti.
Tigrovi su sjajni plivači, i ako postane dovoljno gladan,
bojim se da malo vode između nas neće predstavljati nikakvu zaštitu.
Moram pronaći način kako ga nahraniti.
Ja mogu jesti biskvite, ali Bog je učinio tigrove mesojedima,
tako da moram naučiti hvatati ribu.
Inače, bojim se da će njegov posljednji obrok biti mršavi momak vegetarijanac.
Strpi se!
Što to radim?
Čekaj! Razmišljam.
Dvije kartonske kutije biskvita...
93 limenke vode...
Žao mi je.
Hvala ti, Bože Vishnu!
Hvala ti što si došao u formi ribe i spasio nam živote!
Hvala ti!
Naravno, donio sam sve biskvite i vodu u čamac sa mnom,
da bi ih čuvao na sigurnom.
Pojedi to.
Glad može promijeniti sve što ste ikada pomislili da znate o sebi.
Evo, tvoja je!
Vrijeme je da riješimo ovo!
Ako ćemo živjeti zajedno, moramo naučiti komunicirati.
Možda Richard Parker ne može biti socijaliziran,
ali uz Božju volju, može biti izdresiran.
Nemoj!
Dobro.
Idi, Richarde Parkeru. Idi.
Idi kući, ostavit ću te na miru.
Poštovat ću to, obećavam.
Idi! Hajde!
To!
Nikada nisam pomislio da bi taj komadić hladovine
mogao donijeti toliko puno sreće.
Da bi hrpa alata, kanta, nož, olovka,
mogle postati moje najveće dragocjenosti,
bez saznanja da je Richard Parker bio ovdje, mogli mi donijeti spokojstvo.
U ovakvim vremenima,
sjećam se da i on ima malo iskustva u stvarnom svijetu kao i ja.
Oboje smo odgajani u zoološkom vrtu od strane istog gospodara.
Sada smo siročići,
ostavljeni da se zajedno suočimo sa našim posljednjim gospodarom.
Bez Richarda Parkera dosad bih umro.
Strah od njega drži me u pripravnosti.
Vođenje računa o njegovim potrebama daje mom životu usredotočenost.
Delfini.
Hej, Richarde Parkeru!
Hej!
Nadasve,
ne gubite nadu.
U što gledaš?
Pričaj sa mnom.
Reci mi što vidiš.
Riječi su jedino što mi je preostalo i stegnuo sam ih...
Sve je stalo, razbilo se u dijelove.
Ne mogu više razlikovati dnevne i noćne snove od stvarnosti.
Oluja, Richarde Parkeru!
Kristu si potreban, Bože!
Čezne za Tvojim riječima!
Suosjećajan! Milosrdan!
Izađi!
Richarde Parkeru! Izađi, moraš ovo vidjeti!
Divno je!
Olakšaj sebi! Došao je k nama!
To je vizija!
Hajde, ovo je Bog, Richarde Parkeru!
Zašto ga plašiš?
Izgubio sam svoju obitelj,
sve sam izgubio!
Predajem se! Što još hoćeš?
Žao mi je, Richarde Parkeru.
Umiremo, Richarde Parkeru.
Žao mi je.
Mama...
Tata, Ravi.
Vidjet ću vas uskoro.
Možeš li osjetiti kišu?
Bože...
Hvala ti što si mi podario život.
Sada sam spreman.
Richarde Parkeru.
Hej. Makni se od mene!
To je moj krevet.
To je bio ljudski zub.
Zar ne shvaćate da je to bio mesožderski otok?
Mesožder? Poput venerine muholovke?
Da. Cijeli otok.
Biljke, voda i ta jezerca, samo zemljište.
Tokom dana, ta jezerca su sadržavale slatku vodu.
Ali noću, neki kemijski proces je pretvorio vodu u kiselinu.
Kiselina koja je razgradila te ribe.
Zvuk preplašenih merkata po drveću,
a Richard Parker je trčao prema čamcu.
Ali odakle zub?
Odavno, neki sirotan poput mene
sigurno se nasukao na taj otok.
I poput mene, pomislio je da može tamo zauvijek biti.
Ali sve što mu je otok danju dalo, opet bi mu oduzelo noću.
Kada pomislim koliko je sati proveo družeći se samo sa merkatima.
Sa kolikom tugom se borio.
Jedino znam da je na kraju umro,
a otok ga je svario,
za sobom ostavljajući samo njegove zube.
Vidio sam kako bi mi se život okončao da ostanem na tom otoku.
Sam, zaboravljen.
Morao sam se vratiti natrag u svijet, ili umrijeti pokušavajući.
Proveo sam sljedeći dan pripremajući čamac.
Napunio sam pričuve slatke vode,
jeo morsku travu sve dok moj trbuh nije mogao više podnijeti,
i ponio što je moguće više merkata koje sam mogao smjestiti
u skladišni kupe za Richarda Parkera.
Nisam mogao otići bez njega, naravno.
To bi bilo ubojstvo.
I čekao sam na njegov povratak.
Znao sam da neće kasniti.
Richarde Parkeru!
Nitko više nije vidio taj plutajući otok.
I nećete pročitati o tom drveću u bilo kojoj knjizi o prirodi.
A ipak, da nisam našao to kopno, umro bih.
I da nisam otkrio taj zub, bio bih izgubljen, sam, zauvijek.
Čak i kada je izgledalo da me je Bog napustio, on je gledao.
Čak kada je izgledao ravnodušan na moju patnju, on je gledao.
I kada sam bio van svake nade za spašavanje, on mi je dao spokoj.
I dao mi je znak da nastavim svoje putovanje.
Do onda kada smo stigli do meksičke obale,
bojao sam se udaljiti se od čamca.
Ponestalo mi je snage, bio sam slab.
Bojao sam se da bih se udavio u pola metra vode, tako blizu spasa.
Naprezao sam se da stignem do obale, i pao sam na pijesak.
On je bio topao i mekan, kao da sam priljubio svoje lice uz Božji obraz.
A tamo negdje, dva oka su se smiješila, što sam stigao tamo.
Bio sam toliko istrošen, jedva sam se pomicao.
Tako da je Richard Parker otišao prije mene.
Istegnuo je svoje noge, i hodao niz obalu.
Na rubu džungle, stao je.
Bio sam siguran da će baciti pogled natrag prema meni.
Da će priljubiti uši uz glavu, ponosan,
da će okončati našu vezu na neki način.
Ali on je samo pohrlio u džunglu.
I onda, Richard Parker, moj divlji suputnik,
onaj strašni koji me održavao u životu...
nestao je zauvijek iz mog života.
Nakon nekoliko sati, pripadnik moje vrste me je pronašao.
Otišao je i vratio se sa grupom ljudi koji su me odnijeli.
A ja sam plakao kao dijete,
ne zato što sam bio obuzet time što sam preživio, iako jesam.
Plakao sam jer me je Richard Parker napustio
tek tako...
To mi je slomilo srce.
Znate, moj otac je bio u pravu.
Richard Parker me nikada nije smatrao svojim prijateljem.
Nakon svega što smo prošli, nije se čak ni osvrnuo.
Ali moram vjerovati da je bilo više u tim očima
nego što je moj pogled uhvatio.
Znam to, osjetio sam.
Čak iako ne mogu to dokazati.
Toliko toga sam ostavio za sobom, obitelj, zoološki vrt, Indiju, Anandi.
Pretpostavljam da Indija i čitav život postaju čin odlaženja.
Ali ono što me najviše boli,
što nisam ugrabio trenutak za oprostiti se.
Nikada se nisam uspio zahvaliti svom ocu za sve što sam naučio od njega.
Da mu kažem da bez njegovih lekcija...
nikada ne bih preživio.
Znam da je Richard Parker tigar, ali...
Kamo sreće da sam rekao, "Gotovo je, preživjeli smo..."
"hvala ti što si mi spasio život. Volim te, Richarde Parkeru."
"Zauvijek ćeš biti sa mnom."
"Ali ja ne mogu biti sa tobom."
Ne znam što da kažem.
Teško je povjerovati, zar ne?
Puno toga se treba razumjeti...
da se shvati što sve to znači.
Ne, ako se dogodilo, dogodilo se. Zašto to mora išta značiti?
Ali nešto od toga je sasvim nevjerojatno.
Vidite, ja sam jedini preživio brodolom.
Japanska brodska kompanija je poslala 2 čovjeka da razgovaraju sa mnom,
u meksičkoj bolnici gdje sam se oporavljao.
Još imam kopiju izvještaja.
Postoje potraživanja isplate od osiguranja.
Htjeli su saznati zašto je brod potonuo.
Nisu mi povjerovali.
Na tisuće merkata,
na plivajućem mesožderskom otoku, nitko nikada nije to vidio.
Da. Kao što sam vam ispričao.
Banane ne plutaju. - Zašto pričaš o bananama?
Rekli ste da je orangutan doplutao do vas na svežnju banana,
ali banane ne plutaju. - Jesi li siguran za to?
Naravno da plutaju, isprobajte vi to!
U svakom slučaju, nismo ovdje da bi pričali o bananama niti merkatima.
Upravo sam vam ispričao dugu priču, i jako sam umoran.
Ovdje smo zato što je japanski teretni brod potonuo u Tihom oceanu.
Nešto što nikada neću zaboraviti.
Izgubio sam cijelu obitelj.
Daj mu malo vode.
Nemamo namjeru gnjaviti vas.
I imate naše najdublje suosjećanje.
Ali smo došli izdaleka,
i nismo bliže razumijevanju zašto je brod potonuo.
Zato što ne znam!
Spavao sam, nešto me je probudilo,
mogla je biti eksplozija, ne mogu biti siguran.
A onda je brod potonuo.
Što još hoćete od mene?
Priču koja nas neće predstaviti kao budale.
Potrebna nam je jednostavnija priča za naš izvještaj.
Ona koju naša kompanija može razumjeti.
Priča u koju svi mi možemo povjerovati.
Priča bez stvari koje nikada prije niste vidjeli.
Tako je.
Bez iznenađenja, bez... životinja i otoka.
Da. Istinu.
Pa, što ste napravili?
Ispričao sam im drugu priču.
Četvoro nas je preživjelo,
kuhar i mornar su već bili u čamcu.
Kuhar mi je bacio bovu i uvukao me u čamac,
a majka se držala za neke banane i uspjela se popeti u čamac.
Kuhar... Kuhar je bio odvratan čovjek.
Pojeo je štakora!
Imali smo dovoljno hrane za više tjedana, ali on je pronašao štakora
u prvih nekoliko dana i ubio ga, isušio ga je na suncu i pojeo.
Okrutan, loš čovjek.
Ali bio je dovitljiv.
Njegova ideja je bila da sagradimo splav za hvatanje ribe,
umrli bismo tih prvih nekoliko dana bez njega.
Mornar je bio isti onaj čovjek koji nam je donio rižu i umak, budista.
Nije razumio puno toga što je on pričao, samo je patio.
Užasno je slomio nogu prilikom pada.
Pokušali smo je namjestiti najbolje što smo mogli, ali se inficirala.
I kuhar je rekao da moramo nešto učiniti ili će umrijeti.
Kuhar je rekao da bi on to učinio, ali smo ga majka i ja morali držati.
Povjerovao sam mu, trebalo je to učiniti.
Dakle...
Stalno sam ponavljao, "Žao mi je, žao mi je."
On je samo gledao u mene, oči su mu bile tako...
Nikada neću spoznati količinu patnje tog čovjeka.
Mogu ga i dalje čuti,
"Sretni budist. Tebi treba riža i umak."
Naravno da ga nismo spasili. Umro je.
Jutro nakon što je kuhar uhvatio svog prvog dorada,
nisam razumio što je isprva napravio,
ali majka je, i nikada nisam vidio majku toliko ljutu.
"Prestani cmizdriti i budi sretna", rekao je.
"Treba nam još hrane ili ćemo umrijeti, to je bilo jedino važno!"
"Što je bilo jedino važno, Madraste?"
"Dopustio si da taj sirotan umre samo da dobiješ mamac, čudovište!"
Pobjesnio je, krenuo je sa podignutim šakama prema njoj.
A majka ga je jako mlatnula posred lica!
Bio sam zapanjen.
Mislio sam da će je ubiti istog trena.
Nije.
Kuhar nije stao sa pravljenjem mamaca, ne...
Mornar...
završio je isto onako kao i štakor.
Kuhar je bio dovitljiv čovjek.
Tjedan dana kasnije on...
Zbog mene.
Zbog toga što nisam mogao ukrotiti glupu kornjaču.
Iskliznula mi je i otplivala.
Kuhar je krenuo prema meni, i udario me je sa strane u glavu,
zubi su mi škljocnuli i vidio sam zvijezde.
Mislio sam da će me opet udariti, ali majka ga je počela udarati,
vičući, "Čudovište, čudovište!"
Vikala je na mene da idem na splav. "Nipola!"
Mislio sam da će poći za mnom, ili nikada ne bih pošao.
Ne znam zašto je nisam natjerao da ona pođe prva.
Razmišljam o tome svaki dan.
Iskočio sam i okrenuo se da bih vidio trenutak kada je nož sijevnuo.
Nisam ništa mogao napraviti.
Nisam mogao skrenuti pogled...
Bacio je njeno tijelo u more,
i onda su došli morski psi.
Vidio sam je, oni su...
Vidio sam...
Sljedećeg dana sam ga ubio.
Nije uzvratio, znao je da je pretjerao.
Čak i po njegovim standardima.
Ostavio je nož na klupi, i napravio sam mu ono što je on napravio mornaru.
Bio je tako zao čovjek, ali je i dalje bio...
Izvukao je zlo iz mene!
I moram živjeti sa tim.
Bio sam sam u čamcu za spašavanje,
plutao sam Tihim oceanom,
i preživio sam.
Nakon toga, nisu imali više pitanja.
Zapravo je izgledalo da se istražiteljima nije svidjela priča.
Zahvalili su mi. Poželjeli su mi dobro,
i otišli su.
Dakle priča je...
I zebra i mornar...
su slomili nogu.
A hijena je ubila zebru i orangutana.
Dakle...
Hijena je kuhar,
mornar je zebra,
vaša majka je orangutan.
A...
vi ste...
tigar.
Mogu li vas nešto pitati?
Naravno.
Ispričao sam vam dvije priče o tome što se dogodilo na oceanu.
Nijedna ne objašnjava razlog potonuća broda.
I nitko ne može dokazati koja je priča istinita a koja nije.
U obje priče brod tone, moja obitelj umire, a ja patim.
Točno.
Koja vam se priča više sviđa?
Ona sa tigrom.
To je bolja priča.
Hvala.
I neka Bog bude s tom pričom.
Mamaji je bio u pravu.
To je nevjerojatna priča.
Hoćete li mi stvarno dopustiti da je napišem? - Naravno.
Zar vas Mamaji nije zbog toga poslao ovdje, u svakom slučaju?
Moja žena je ovdje.
Hoćete li ostati na večeri? Nevjerojatna je kuharica.
Nisam znao da imate ženu. - I mačku i dvoje djece.
Vaša priča ipak ima sretan kraj.
Pa, to ovisi o vama.
Sada je priča vaša.
Priča gospodina Patela je zapanjujuća priča,
o hrabrosti i istrajnosti, kojoj nema ravne u povijesti brodoloma.
Samo nekoliko brodolomnika može tvrditi da je toliko dugo preživjelo na moru.
Ali nitko u društvu...
odraslog bengalskog tigra.
Bok, tata. - Uđite. Imamo gosta, da vas upoznam.
Bok. Jako mi je drago što vas upoznajem.
Adika.
Ravi.
FILMO-CENTAR
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM