FILMO-CENTAR
Neću da izmišljam opravdanja.
Ovo sam tražio.
Sve ovo.
To sam uradio da bih postao neko drugi.
Hteo sam više.
Pripadamo generaciji koja je gledala kako nam kradu budućnost.
Američki san naših roditelja oteli su ljudi
spremni da lažu, varaju i kradu da bi zaštitili svoje bogatstvo.
Nekad je bilo, ako si imao dobre ocene, upisao bi se u dobru školu
i dobio bi dobar posao. Posle 15 godina napornog rada,
napredovao bi i dobio svoju kancelariju.
Ali tog sveta više nema.
Ljudi ti uvek govore da treba da paziš šta želiš.
Nikad im nisam verovao.
Sa druge strane reke svetla su uvek izgledala svetlija.
P A R A N O J A
Hajde! - Dolazim, polako.
Da li za to treba dodatno da platim? - Ne brini, pokriveno je, skaute.
Ništa nije pokriveno, tata. - Kuda ćeš? - Idem u klub sa Kevom.
U koji? - Zašto? Misliš da ga možda znaš?
Pa, bile su mi poznate često posećivane diskoteke kad sam bio na vrhuncu.
Više ih ne zovu tako, ali to je dobro.
Ne daj mu da puši. Krije cigarete pod onim jastukom. Nemoj da pušiš!
Šta je bilo? Ljubomoran si? O, da.
Klub "Uspon", dečko. Zašto ti je toliko trebalo?
Zašto ne bi učinio sebi uslugu i pustio nas unutra? - Zašto bih?
Smatraj to ulaganjem. U ponedeljak ćemo moj prijatelj i ja da zaradimo toliku lovu
da ćeš nas moliti da se vratimo u ovu tvoju rupu.
Zabranjen ulaz hipsterima i devicama. - Devicama?
On nije devac. Sad sam ga gledao kako ševi.
Bukvalno sam ga gledao kako ševi. - Adame, hajde. - Video sam ga vlastitim očima.
Vratiću se.
Jesi li već nervozan? - Nervozan? Zbog čega?
U ponedeljak predstavljamo naš projekat Nikolasu Vajatu, eto zašto.
Kevine, na toj prezentaciji radimo četiri meseca. Genijalna je.
Samo me brine koga će Vajat da otpusti što nas pre nije unapredio.
Biće super da u istom mesecu možemo da platimo račune i jedemo!
Pripremi se, jer to će da se desi. - Uvek kažeš da će se desiti,
a na kraju ja moram da platim taksi. - Ovog puta je drugačije.
Ova prezentacija će promeniti naše živote. Garantujem ti.
Ali ja ću svejedno da platim taksi, zar ne? - Da. - Shvatio sam.
Alo?
Da, odmah dolazim. Gospodine, možete li da okrenete, moramo da idemo u bolnicu Sent Džo.
Adame, dobro mu je. Izvodi stare trikove kao i obično. Samo pravo.
Očistili smo mu šlajm, ali mora više da koristi kiseonik.
Mora da nas zove čim počne da se guši.
Da, zna on to. - Želi to da radi na svoj način? - Da.
Možete da ga povedete kući. - U redu. Hvala.
Kao što vidite, gospodine Kesidi, poslednja dva zahvata nisu pokrivena osiguranjem.
Kako to mislite? Imam dodatno pokriće. - Imali ste. Vajat korpopracija ga je ukinula.
Ne mogu to da rade. Imam ga, moram da ga imam. - Nažalost, mogu.
Mnoge firme štede na taj način.
Nemam 40 hiljada. - Možete da plaćate u ratama ili da dignete medicinski kredit.
Zaista mi je žao. - Da... Nešto ću da smislim.
Radimo za Vajat korporaciju,
jednu od deset najvećih tehnoloških kompanija na svetu.
Kad su nas zaposlili, hteli smo da osvojimo svet.
Posle šest godina i dalje smo bili samo ponizni kancelarijski pacovi,
gledajući naše šefove kako nose kući neverovatne bonuse,
dok smo mi ostali sa početničkim platama.
Čekali smo dovoljno dugo. Mi smo bili na redu... Naše je vreme da zablistamo.
Dobro si? - Da. Rasturićemo.
Da, ali ako sve ode dođavola, ostani miran. U redu? - Da.
Gospodin Vajat je spreman.
Budite mirni.
Dobro jutro.
Svi mi se bavimo povezivanjem ljudi. - Voda nije dovoljno vrela.
Izvinjavam se gospodine Vajat. Srediću to. - Treba bude ključala.
Bavimo se povezivanjem ljudi. - To si već rekao.
Tako je. To je ono što naši potrošači oduvek žele. Da ostanu povezani.
Ti potrošači sad više šalju poruke nego što zovu,
više "tvituju" nego što se sastaju. Šta se promenilo? Šta nam je promaklo?
Više ne želimo da budemo povezani. Samo želimo da se osećamo povezanim dok smo izolovani.
Šta kad bi 10 centimetarski mobilni telefon imao ekran od metar i po?
Pa, onda ne bi bio mobilan.
Sa uparenim uređajom pokretanim glasom, Ition će omogućavati korisnicima
da emituju sa svog mobilnog telefon na bilo koji monitor u kući. Uzmi!
Ition 3.0 omogućava vam da svoj svet približite sebi.
On to meni predlaže softver?
Vidimo jedinstvenu priliku da Ition od običnog mobilnog postane...
Ovo je sastanak za redefinisanje. Gde je prekid?
Gospodine, verujem da je prekid između vas i potrošača.
Niste nas zaposlili da samo sedimo i gledamo kako vi pripremate čaj.
Kaži mi zašto sam vas zaposlio? - Jer znamo šta želi mlađa generacija.
A to je? - Mobilni telefon koji ne izgleda nov, mobilni koji jeste nov,
mobilni koji će da promeni naš način života.
U pravu si. Izgubio sam kontakt sa vašom generacijom. Kako ono beše tvoje ime?
Ja sam Adam Kesidi. - Koliko ti je godina?
27. - Kad sam bio dve godine mlađi od tebe,
bio sam pionir digitalne mobilne tehnologije,
dok su se moje kolege zezale sa elektronskim impulsima. Imao sam viziju.
A vi imate svu tehnološku prednost koju možete da zamislite, i šta mi donosite?
Društveno umrežavanje na TV. Sledeći! Uvedite Ričarda MekAlistera.
Žao mi je, ljudi. - Ostavio si nas da stojimo tamo i izgledamo kao idioti.
Mislim, o čemu si razmišljao? - Svi smo podržali tu ideju.
Nije bio problem u našoj ideji, iznervirao sam ga. Video si mu izraz lica.
To se desi kad se vođa tima odmetne i svađa sa Bogom.
Sad kad više ne radimo zajedno,
možemo da spavamo zajedno. - Najozbiljnije se nadam da ne govoriš meni.
Naći ćemo nove poslove, zar ne? - Nismo bili višak, Čels. Otpušteni smo.
Kako ćeš to da objasniš u svojoj biografiji?
Znate šta? Bar mogu da vas častim pićem.
Naš diskrecionii račun? Stvarno? - Adame, ne.
Ako Vajat ikad sazna da smo potrošili još love... - Otpustiće nas?
Novac nam je bio na raspolaganju da ga potrošimo kako želimo. Idemo u "Uspon".
Ne možemo da uđemo. - Možemo. - Možemo! - Probaj da ga zaustaviš.
Idemo u "Uspon"! - O, da! - Druže, shvataš li da će ovo da bude fenomenalno!
Otvorićemo deset boca. - Misliš? Mrzim ovog izbacivača.
Adam Kesidi. Rekao sa vam da ću da se vratim.
Sto vam je ovuda, gospodine.
Čašica! - Čašica!
Ako vam se večeras ne posreći, onda nikad neće.
Dajem ti ponudu, jesi li zainteresovana? - Vidimo se kasnije.
Živeli!
Adame, mogli bismo da zatvorimo račun. - Ne brini za to. Ne brini..
Hej, možemo li da dobijemo još jednu bocu votke!
Kuda ćeš, prijatelju? - Možda je ljubav u pitanju.
Probudi se.
Hej, probudi se. Moram da idem.
A i ti.
Nema doručka? Jesam li nešto pogrešio?
Da si nešto pogrešio, ne bi bio ovde, zar ne?
Znači... - Znači, mi... - Odlazimo.
Samo malo, ne znam ti čak ni ime. Koristiš li požarne stepenice?
Crnu ili sa šlagom i šećerom? - Pratiš li me? - Želim da znam kako se zoveš.
Zašto? Da me bocneš, pošalješ mi zahtev za prijateljstvo, tražiš moj broj?
Ili samo možeš da mi daš svoj broj. - Nisi za materijal vezu.
Tražiš vezu? Obožavam veze, super sam u vezama.
Ne. U stvari, pokušavam da te otkačim na lep način. - Zar nismo imali seks?
Kad pijem, palim se na seljačine.
Nazvala si me seljačinom? - Izveo si me na pomfri sa sirom.
Pomfri sa sirom! Pa šta?
A onda si proveo najbolju noć svog života. To su tvoje reči, ne moje.
Crnu.
Imate 36 novih poruka.
Adam Kesidi? Ja sam Majls Mičam.
Gospodin Vajat bi hteo da razgovara sa tobom.
Kako ste znali gde sam? Ne živim u blizini.
Gospodin Kesidi! Čovek koji tvrdi da se bolje razume u moje poslove od mene.
Sedi. Čašu vina? - Ne.
Izgleda da ste uživali u knjigovodstvenoj grešci koju smo napravili.
Ne znam o čemu govorite. - O diskrecionom fondu Itiona.
Gde je moja lova? - Potrošili smo je za istraživanje tržišta.
U klubu "Uspon"? Šesnaest hiljada?
Izveštaj mora da je vrlo detaljan. Misliš da možeš da me pokradeš i izvučeš se sa tim?
Prevara sa kreditnom karticom? - Ne, gospodine, žao mi je. Vratiću vam novac.
Nećeš, to nije bio kredit.
Ovo možemo da odradimo na dva načina. Jesi li konj ili pas?
Konja motiviše strah, beži od biča. - U ovom slučaju, bič je optužba za prevaru.
On je pas. - Psa motiviše glad, juri za zecom, sledećim obrokom. - Odrastao si u Bruklinu
u porodici sa malim primanjima. Majka ti je umrla kad si imao 7 godina.
Na poreskoj kartici piše da izdržavaš svog oca. - Da, i?
Znači da si svakog dana prelazio taj most, gladan uspeha.
Svi žele da postignu uspeh. - Da, ali ne kao mi. Tvoj otac je 32 godine radio kao čuvar.
Gde je tu ambicija? - O čemu je ovde reč? - Želiš li više od svog života!
I ja sam odrastao kao i ti. Drugačije ulice,
isti san, ali niko mi ništa nije poklonio. Niko.
Šta ako ti kažem da mogu da te učinim bogatim? A tvoje prijatelje da vratim na posao?
Ona jučerašnja prezentacija ti je bila pametna.
Počeo sam u Ejkonu.
Džok Godar je bio moj mentor. Znaš li ko je on?
Da, naravno da znam. Napisao sam diplomski na temu memorije poluprovodnika.
Zbog Godara mobilni nisu veliki kao cigle. Osnovao je Ejkon.
I ugradio ga u najveću tehnološku firmu na svetu.
Otkad sam otišao, jedino što želi je da me uništi.
Ejkon će izbaciti novi smartfon, kažu da će to biti pravi hit.
Zvaće se Okura. - Radićeš za Ejkon. - Šta? - Ubaci nas unutra i dobićeš 500 hiljada.
Nabavi nam ono što trebamo i videćeš još milion u akcijama. - Sa takvom lovom
moći ćeš da se brineš za oca i još mnogo toga.
Neće me samo tako primiti u Ejkon. - Hoće, kad mi završimo sa tobom.
To je protivzakonito. To je krađa poslovnih tajni.
Ovo je prilika koju si čekao.
Sinoć si sa onom karticom mogao da uradiš mnogo toga.
Očevo zdravstveno osiguranje, studentski kredit,
ali ti si odlučio da izvedeš svoje prijatelje u grad i da trošiš naveliko.
Jer želiš da znaš kako živi druga polovina. Mi smo druga polovina!
To je ono što ti nudim. - Što ako odbijem?
Ti i tvoji prijatelji bićete krivično gonjeni po zakonu.
Ne želiš samo da sediš i gledaš me kako pripremam čaj, zar ne?
Šta si ti, TV policija? - Spavao si. - Sklopio sam oči.
Kuda ćeš? - Ukazala mi se prilika u firmi. - Kakva prilika?
Takva koja će da plati stanarinu i onu tvoju zgodnu medicinsku sestru.
To je trening, pa neće ovde biti ceo vikend. - Petak je. Trebali smo da izađemo na picu i pivo.
Moram da radim, tata. Tako se u ovom poslu penje prema vrhu.
Radiš napornije od onog ispod tebe. Inače zaglaviš radeći isti posao celog života.
Vidi...
Evo to malo para, naruči dostavu. - Ne. Hvala.
Dobro.
Šta tačno radiš u kompaniji, Džudit? - Doktorirala sam bihejvioralnu psihologiju.
Jednom te pogledam i znam zašto nemaš uspeha.
Zašto mi ne kažeš kako se zaista osećaš? - Mogu da ti dam alat za uspon
do najviših rangova poslovne Amerike. Ali okani se toga.
Ovuda.
Pokazaću ti tvoju sobu.
Kad upoznamo nekog, dolazi do trenutnog kognitivnog procesa.
Stvaramo prve utiske o njima na osnovu njihovog izgleda.
Ako želiš da budeš prihvaćen, moraš prikladno da izgledaš.
Moraš da se uklopiš da bi ušao. - Šta se desilo sa Vajatom i Godarom?
Džek je brilijantan biznismen.
Oduvek je uspevao da svoje proizvode prožme magijom velikih ideja,
ali Vajat je bio mozak svega. Bez njegovog dizajna ništa ne bi bilo moguće.
Zvuči kao savršen par. - Za Godara. Vajat mu je dao najbolje godine svog života.
Džok je ostao bez sina, predozirao se. Ako ćeš da pričaš kako si ostao bez majke...
Ne, neću. - Onda igraj na njegovu sujetu. Reci mu da nisi imao očinsku figuru.
Imam oca. - Nemaš nameru da budeš kao on.
To nas dovodi do poverenja. Ako ga uveriš da si kao on,
da imate ista uverenja, to će izazvati poverenje.
A poverenje je sveti gral špijunaže.
Ona priča kao da je to sasvim lako.
Ali to je čovek koji je prepoznao ko sam ja, godinama pre mene samog.
Držao me je u svojoj blizini, jer to se radi sa neprijateljem.
Kad sam postao nemiran, obećao mi je partnerstvo.
Video sam ciljnu liniju i dao sam mu svaku dobru ideju koju...
Ko je ovo? - Novi krojač. Ja sam Džordž Gardelo.
Izvini, Džordže. - Da, naravno. - Samo sekundu.
Šta se dešava?
Tako to ide. Mali lik sa iglom i koncem sruši carstvo.
Stvarno veruješ u to?
Nije bitno. Ako nikog ne pustiš unutra, niko te neće spržiti.
Znaš li šta je Pikaso rekao?
"Dobar umetnik kopira. Veliki umetnik krade."
U svetu nije ostalo ništa originalno, Adame. Svi mi krademo od nekog.
Zapamti to.
Ako izgubim samo jedan posto tržišta, propadam.
Tu je i holandska ponuda, ali nude upola manje nego što je Ejkon spreman da plati.
Ne, baš me briga. Radije bih dao Holanđanima protivponudu za sitniš
nego da prodam Godaru. Sve je bolje od Ejkona.
Znam.
Alo?
Kad ćeš da nađeš posao mojim prijateljima? - Čim mi nabaviš ono što trebam.
Imaš samo jednu priliku.
Mat. - Tom Lungren je izvršni koordinator za zapošljavanje u Ejkonu.
Tvoj cilj ovde je povezivanje.
Tom Lungren. Drago mi je. Ovo je Ema Dženings,
šefica marketinga. - Drago mi je, Ema.
Sedi, molim te.
Za početak ću da ti kažem da smo veliki obožavaoci tvog rada na Itionu 3.0.
Znate, nije još izašao, tako da... - Je li to zato što nije isporučeno upravljanje napajanjem?
Ne, upravljanje napajanjem je u redu. - Mi smo čuli drugačije.
Podešavamo mrežni modul za najveću brzinu skidanja na tržištu.
O, Bože! Nadam se da se nismo zato našli sa njim.
Specifikacije? - Orion je bio napredni LTE sa maksimalnom brzinom od 44.2 mb/s.
Naša nova platforma je Wave OS 7.5... - Koja neće rešiti najveće probleme sa 7.0.
Prodali smo duplo više od vašeg modela. - Marketing je bio genijalan.
Ja sam vodila tu kampanju.
Onda znaj da si dobra u prikrivanju nedostataka.
Vas dvoje se znate? - Ne.
Ne. - Mislim da smo loše krenuli.
Uvek uradi svoju domaću zadaću. Tako si rekla. Sledeći put prati svoj vlastiti savet.
Nije bio Tom Lungren? - Nije bio sam. - Rekla sam ti da će možda da povede nekog.
Neko koga znam? - Šta se desilo?
Spasao sam stvar. Povezao sam se. Izvukao sam strašnu ponudu.
Idemo do tvog novog stana. - Kakvog stana? - Videćeš.
I mislili smo da će ti se svideti.
Ovo je moje? - Naravno.
Novi izvršni rukovodilac Ejkona mora da izgledati prikladno.
Drago mi je što se ponovo vidimo, Adame.
Po dogovoru, uplatili smo 500.000 dolara na eskrou račun.
Navodno bi Godar mogao da predstavi Auroru u sledeća 2 meseca,
pa sam skinula podatke o svim njegovim saradnicima. Prvo, Ema Dženings.
Otac, Džordž Dženings, bio je glavni hirurg u Njujorškoj prezbiterijanskoj bolnici.
Odrasla je uz četiri brata, uvek gledajući spolja u momački klub.
Očajnički želi da uspe u muškom svetu pa je uvek najpripremljenija osoba u prostoriji.
To bi mi bilo korisno pre par sati. - Nemoj da gubiš vreme. Ona ima određene standarde.
Džudit, možda nisi toliko pametna koliko mislim.
Nemoj uvek da govoriš ono što misliš, dragi.
Jer od sad pa nadalje, skroz si potopljen.
Komuniciraćemo samo preko ovog telefona.
Odgovaraćeš na moje pozive u svako doba dana i noći. - Može.
Želim da mi pošaljete u moju kancelariju kopiju skena njegovog tela. - Razumem, gospodine.
Gospodine Lungren. - Rekao sam ti da me ne zoveš tako, tako osećam da sam star.
Dobrodošao u Ejkon. - Hvala. Dobro je biti ovde. - Prokleto nam je drago što te imamo.
Na nižim spratovima su pravno odelenje, ljudski resursi,
na srednjim spratovima su sva druga odelenja i marketing.
Na 38. spratu je istraživanje i razvoj, strogo poverljivi projekti. A mi smo na 40.
Ima samo par trikova kako da se snalaziš u ovoj zgradi.
Tvoj otisak na kartici generiše bar kod
koji te pušta svuda gde ti je odobren pristup.
Neki mudar savet o Godaru? - Budi brilijantan i iskren.
Na kilometar može da uoči prevaranta. Ovo je tvoja kancelarija.
Tip X je bio namenjen za društvene mreže, ali ljudi ne žele da im prijatelji uvek
znaju gde se oni tačno nalaze. - Tačno. Kakav je tehnološki sistem?
Reč je o 3DPS, nešto slično GPS, plus precizna triangulacija. - Upoznat sam sa tim.
Problem je u tome što je duplo teži i tri puta brže troši bateriju.
Znači predaješ mi mrtvu ribu. - Imaš 72 časa da ga prezentuješ Godaru.
Hvala. Reč je o uređaju za praćenje u stvarnom vremenu kojem treba nova namena.
Sve je u prezentaciji. Moraš da ga impresioniraš. - Da, shvatam šta treba da radim.
Dogovoriću "bombardovanje idejama" sa našim najboljim ljudima iz istraživanja i razvoja.
Zašto radiš ovaj posao, Džudit?
Zbog odanosti, ili samo zbog novca? - Zar nemaš dosta svojih briga?
Rovena, moraš da mi prikupiš istraživačko-razvojnu grupu.
Baš me briga, probudi ih. Nazovi me kad sve bude spremno. Zdravo.
Vojnici.
Vojnici uvek moraju da znaju gde su im drugovi. - Imaju GPS. - Da.
GPS je super za navigaciju, ali ne radi unutar prostorije.
Ne znaš da li si na 1. ili 9. spratu, tako da je beskoristan u urbanom ratovanju.
Ali sa 3DPS, ako svakom od njih pošaljem e-mail sa trojancem u podacima za praćenje...
Mogao bih da napravim da ova stvar radi.
Koga zoveš? - Svoju istraživačko-razvojnu grupu.
Kev, ja sam. Treba mi tvoja pomoć.
Regrutovao me je jedan od onih... lovaca na glave.
Da skratim, sad radim za Ejkon.
Čuo sam da ne zapošljavaju. - Valjda sam imao sreće.
Valjda.
Radio sam na onom o čemu smo pričali i vojna stvar je definitivno moguća.
Samo sam malo podesio Ejkonov softver. Zovem ga Bumerang.
Skontaj ovo.
Poslao sam tvoje 3DPS podatke e-mailom tebi, sebi i Elison.
Sad naši telefoni prate jedan drugog radeći usklađeno.
Bio si u pravu, 3DPS je ono što pravi razliku.
Dobar izbor. - Druže, ovo je sjajno. Razvalio si ovo. Bravo.
Da, ali to nije sve.
Pokupi Elison.
Šta ćeš da popiješ? - Još jedan sok. - Još jedan sok.
Kako si to dođavola uspeo? - Ko naručuje sok od narandže u baru?
Neko ko želi da ostane smiren. Kako se zoveš? - Elison.
Poznaješ li tog tipa? - Hej, sok od narandže!
Mi spavamo zajedno, ja i ona.
Bilo mi je drago, Elison.
Samo sedim ovde i gledam kako joj se upucavaju. Ovo me iscrpljuje!
Treba mi posao.
Dobro jutro, Karolina. Izvinjavam se. Džok Godar. - Adam Kesidi.
Naravno da jesi. Sve u redu? Smesteo si se? - Da. Hvala. - Kako ti izgleda kancelarija?
Divna je. Hvala. - Dobro. Počnimo.
Gospodine, bojim se da ste uzalud potrošili mnogo novca
razvijajući tip X kao uređaj za društvene mreže.
Ali vojna primena ovog uređaja je neosporna.
Svima sam vam jutros poslao e-mail u koji sam enkodirao 3DPS podatke za identifikaciju.
Svi kojima sam poslao e-mail su u ovoj prostoriji. Osim jedne osobe.
Smrt zbog prijateljske vatre ostaje tužna stvarnost rata.
3DPS je precizniji od GPS i radi na Z koordinati.
Proizvod je pretežak za civile, ali dodatnih 340 grama nije ništa za vojnika.
I sve ovo je da možete da vidite na kojem spratu su nam telefoni? - Da.
Jer u žaru borbe to može da bude razlika između ubijanja neprijatelja ili...
Ubijanja jednog od naših.
Tip X joj je upravo spasao život. - Dobro jutro.
Dobro jutro, izvinjavam se.
Dobro jutro. - Koliko vremena si imao za ovo?
72 časa, gospodine.
Sastavimo ekipu za Adama.
Dizajn, inžinjering. Da vidimo možemo li da dobijemo neka sredstva od Ministarstva odbrane. Problemi? Ne?
Dobro. - Dobro.
Dobar posao.
Mislim da je ovo prošlo prilično dobro. - Početnička sreća.
Teško te je zadovoljiti. - Ti se toga ne bi setio.
Hajde da te odvedem na večeru ovog vikenda. - Ovog vikenda moram da budem u Hamptonsu.
Dobro. Idem sa tobom.
To nije bio poziv.
Zdravo, Adame. Zovem iz kancelarije Džoka Godara. Džok je pozvao par ljudi
kod sebe u Hamptons, u subotu, i voleo bi da mu se pridružiš.
Znači sad idemo na vojno finansiranje. - Druže, to je super. Čestitam.
Moram da te pitam za uslugu.
Sledeće nedelje imam razgovor za posao u Ejkonu.
Znam da ću biti još jedna biografija na gomili, ako ne izazovem interes.
Dobro. - Neugodno mi je što te uopšte to pitam, ali...
Naravno. U redu, u ponedeljak ću da razgovaram sa nekim iz ljudskih resursa.
Dovro! Hvala.
Simpatičan momak. Pravo kroz crveno i udario je u zadnji deo auta.
Veoma pomirljivo. - Neko izgleda izgubljeno. - Zdravo! Evo ga.
Drago mi je što si došao. - Hvala što ste me pozvali, gospodine Godar. - Džok.
Toma znaš, naravno.
Džok kaže da mi je vrednost akcija skočila nakon tvoje prezentacije tipa X.
Prvi put udaraš i pogađaš semafor? Bravo!
Ovo je Ema, šefica marketinga našeg novog smartfona Okure.
Lepo odelo. - Čuvaj se nje. Ona je jedna od onih sa prestižnih univerziteta. Prinston.
Jejl, u stvari. Gde su išla i njena braća.
Kako znaš da sam išla na Jejl? - Bilo je na fejsbuku ili tako negde.
Toliko o privatnosti. - Privatnost. Apsolutni mit, tako nešto ne postoji.
Tome, hoćeš li da popiješ nešto? - Da, apsolutno.
Vidimo se.
Ako tražiš toalet, promašio si ga.
Izvini, ja... Video sam radio. Radi li?
Da, radi. Svi rade. Sam sam ih napravio.
Tako sam proveo tinejdžerske dane. Amaterski radio. - Gde si odrastao?
U gradiću po imenu Hamilton, sa 3500 stanovnika. - Gde je to?
Nije važno.
Podsećaš me na Vajata. Čudno mi je što te pustio. - Nije bio baš srećan.
Znao sam da će mi jednog dana biti konkurencija. Znao sam to i pre njega.
Zašto si ga uzeo pod svoje okrilje?
Nije stvar u njemu. Nego u plasiranju proizvoda kako bi ljudima poboljšali život.
Konkurencija podstiče inovativnost. Bez toga, Ejkon ne bi bio tu gde je danas.
A gde je to? - U predvečerju revolucije.
Je li to tvoj sin? - Da, to je Dilan.
Kad postigneš malo uspeha, počinješ da misliš da imaš sve pod kontrolom, ali...
Sranja se događaju svima. - Da.
Ostao sam bez majke kad mi je bilo sedam godina.
Da li je se sećaš? - Ne baš.
Svakog dana imam osećaj kao da gubim još jedan mali deo nje. - Da.
Nekoliko noći nakon što je Dili umro probudio sam se u panici, u sred noći.
Kopao sam po čitavoj kući, po njegovoj sobi... Tražeći bilo šta.
Dečije crteže, školske radove, stare teniske patike.
Nešto što bi ga održalo u životu.
Prednja sala, ispod stepeništa.
Gospodine?
Toalet.
Hvala.
Odelo ti i nije baš toliko ružno. Ne moraš baš da se kriješ ovde.
Glumio sam nedostižnog. - Ali već si dostignut.
Reci mi, kako to da toliko znaš o meni,
a ja o tebi ne znam ništa?
Moja baka je imala jednu malu kuću. Nas petero smo delili jedno kupatilo.
Moj tata je bio čuvar. Sad boluje od emfizema pluća, ali još uvek puši.
I prilično sam siguran da za to krivi medicinsku sestru koju plaćam.
Kad pomislim na to da ću da ga izgubim...
A ti?
Potičem iz porodice čija su očekivanja toliko visoka, da nikad stvarno neću uspeti.
Dobro je, samo što se još uvek trudim.
Pa... Ja pokušavam da prespavam svoj put do vrha.
Jesmo li pokriveni?
Hajde. Hoćeš li da me odvezeš kući? - Da.
Tata?
Imaš posetioca.
Ko ste vi? - Možda bi trebali da izvadite bateriju sa svog mobilnog uređaja.
Molim? - Misliš, ako ne pričaš preko njega da te ne čuju?
Agent Gembl. Ja sam iz FBI, Odelenje za kriminalna istraživanja.
Pratimo Vajat korporaciju već oko pet godina. - Ne radim za Vajata.
Džon Mur je radio. Bio u Vajatovom vežbovnom programu 2009.
Stela Ros, prešla je iz Vajata u Ejkon, baš kao i ti.
Dva meseca kasnije, stub upravljača joj je eksplodirao.
I Ričard MekAlister... čiji si rad sa Itionom iskoristeo.
Nisam ja iskoristeo njegov rad. - Pre mesec dana, besciljno si lutao u Vajatu.
Sad si frajer u Ejkonu? Nemoj meni da kenjaš!
Mislim da je vreme da odeš. - Misliš da će Vajat da ti napuni džepove i pusti te da odeš?
Ne znam o čemu govoriš. - Hajde, Adame.
Šta misliš koliko dugo možeš ovako?
Sve što treba je samo jedna greška, jedan propust.
Žao mi je, ne mogu da ti pomognem.
Samo nemoj da čekaš dok bude prekasno.
Hoćeš li da mi kažeš šta se dešava?
Ne bi razumeo. - Da, valjda sam bio previše zauzet
hraneći vas tri puta dnevno i pružajući vam svu roditeljsku ljubav.
Hajde, Adame. Imali smo savršen život.
Da je tvoje osiguranje pokrivalo bar polovinu onog što je trebalo mami...
Nemoj da pokušavaš da preispituješ smrt. Šta si hteo da uradim? - Da se boriš.
Hteo sam da imamo dovoljno da joj bar pružimo priliku. - Moraš da pustiš to.
Ove firme toliko kradu da ne ostaje ništa za zaradu.
Da, ono što ti radiš neće to ispraviti. - Ne.
Niko to ne može da ispravi. Zašto da onda ne uzmem svoj deo?
FBI je upravo izašao iz naše kuće! - Ne želim da završim kao ti.
Znači to on namerava.
To ste hteli. Završio sam. Ovo nisam ja.
Ovo si baš ti. Jesi li ga pretresao?
Kriješ nešto?
Prestani! U zadnje vreme si malo temperamentan, zar ne?
Zaljubljuješ li se u onu devojku? - Zaljubljuje se u Džoka. - Dobro!
O čemu je pričao? - O napretku, obogaćivanju života ljudi.
Da, je li pričao o svom sinu? - Da. Malo.
Da li ti je to izgledalo kao da je uvežbano? - Ne.
Bilo je kao da je prvi put to pričao. Tada se svet zaljubio u Džoka Godara,
ožalošćenog oca.
Ta njegova priča o njegovom malom mrtvom sinu spasila je Ejkon.
Nabavio sam ono što ste tražili. Imali smo dogovor. Samo želim svoj novac.
On želi svoj novac. - Mi ćemo da ti ga čuvamo. Ti ćeš u zatvor na 5 do 10 godina.
Nabavio sam specifikacije. Takav je bio dogovor. - Slike mi ništa ne znače!
Moram da znam šta radi, da ga držim u šaci i gledam kako radi!
Da li me razumeš? Stavi to u moju jebenu ruku! - Ili šta? Završiću kao Ričard?
Džok je napravio jedan prototip.
Sastavljen je u trezoru, deo po deo, do beta testiranja.
Ostaje u trezoru na 38. spratu. - Bez papira, bez izvornog koda, ne možete...
Ne trebaju mi papiri. Moram samo da vidim njegovu viziju.
Ne, završio sam sa ovim. Izlazim.
Izlaziš? Izaći ćeš, sinko,
kad ja kažem da izlaziš! Trenutno te ja posedujem.
Vidiš? Mogu da dođem do bilo koga.
Nemoj to dodatno da otežavaš.
Ovo je samo posao, Adame. Svi kradu, svi lažu. Ne postoji dobro i zlo.
Samo pobeda i poraz.
Prva tačka dnevnog reda je uzimanje Eminih otisaka prsta.
Moji roditelji imaju ovog vikenda nešto povodom veridbe mog brata.
Hoćeš li da ideš sa mnom?
Da upoznam tvoje roditelje? - To je samo večera i piće.
Ti...
Jesi li sigurna da sam ja materijal za vezu?
Znaš šta? U stvari će biti jako dosadno.
Verovatno je najbolje da ne ideš.
Naravno da idem. - Čak i ako bude dosadno?
Čak i ako bude dosadno.
Šta se desilo sa tobom? - Kev! Šta radiš tu?
A šta ti misliš? - Tvoj intervju za posao. Tako je.
Kako je prošlo? Razgovarao sam sa ljudskim resursima - Nisi.
Izvini druže, ja... Pod teškim sam pritiskom. Skroz sam zaboravio...
Razumem, druže. Tvoj novi stan, novi auto, nova devojka.
Nemaš pojma sa čime se nosim. - Nemam. I mislim da nikad neću ni imati.
Hvala ti. - Hajdej, Kev. Izvini. - Gospodin Godar želi da vas vidi.
Shvatam.
Vajat mora da razmotri našu ponudu. Nema izbora. Mislim, igra na Titaniku.
Uđi. Neko je upravo ušao u kancelariju.
Moram nešto da rešim. U redu. Hvala.
Nemojte da zaboravite, imate rezervaciju za ručak u klubu.
Hajde. Idemo da se provozamo. Vodim te na ručak.
Jutros sam dobio zanimljive vesti u vezi tebe.
Mislio sam da prvo treba da proverim da li su istinite, pre nego što o tome popričam sa tobom.
Je li sve u redu? - To ti meni reci.
Ministarstvo odbrane je odobrilo preliminarno ulaganje za tip X.
Ostavićemo ga tu, gospodine Godar. - Hvala. Šta misliš? - Moćan je.
Da, jeste. Smatraj ga posuđenim, za spasavanje tipa X.
Džok, ne mogu. - Možeš. Moć je sok, navikni se da ga piješ.
Čuo sam da si razgovarao o Okuri. Prilično bruji o tome.
Okura se kuva...
već nekoliko godina. Tek nedavno smo mogli da spojimo
sve elemente, kako bi to ostvarili. Ja ću kafu. - Ja ću vodu.
Zamisli da šetaš okolo, a kod sebe imaš samo svoj mobilni i ništa drugo.
Bez novčanika, bez ključeva. - Kao digitalni novčanik.
To će biti tvoja vozačka, kreditna kartica, to će biti puno više od toga.
Super tanka. Sklopiva, sa baterijom koja se sama puni
sa bilo kojeg električnog izvora u okolini. Znaće gde si bio, sa kim si bio.
Pratiće tvoje prioritete, troškove,
zdravlje, kalendar.
Znaće ko si ti. I to je samo naše.
Misliš da ljudi stvarno žele sve te lične informacije pod jednim krovom?
Krov nije bitan, Adame.
Bitan je onaj lepi osećaj domaćeg ispod tog krova.
Ljudi su ovih dana toliko zbunjeni da ne znaju ko su. Ali mi ćemo znati.
Mi ćemo ih poznavati bolje od njih samih.
Dragi Bože.
Koliko je prošlo? - Nedovoljno.
Izgleda da se dobro držiš. - Nije loše. Šta tebe dovodi ovamo?
Ručak. Ručak me dovodi ovamo. Sećaš li se Džudit. - Naravno.
Kako si, Džudit? - Dobro. - Sećaš li se Adama Kesidija. Osmislio je tvoj Ition.
Da, jeste. Zdravo, ponovo Adame.
Podseća me na tebe. U stara vremena, pre nego što si nam okrenuo leđa.
Nemojmo da menjamo činjenice. Ti si mi rekao da odem i zalupio mi vrata.
Osim toga, bio sam pametniji od Adama. I nisam provodio vreme ulizujućiti se.
Kako je Ition? Čuli smo tako malo o njemu.
Ition je dobro. Kako je Okura? - Sve ide po planu.
I to je nešto što nikad nećeš moći da kopiraš. - Ma nemoj?
Sećaš li se kako smo nekad delili ideje, Nik? - Trudim se da ne.
Kad smo udružili našu pamet, nije bilo problema kojeg nismo mogli da rešimo.
Ništa što nismo mogli da napravimo. - Nije bilo problema kojeg ja nisam mogao da rešim.
Ništa što ja nisam mogao da napravim.
Nedostaje mi tvoje prijateljstvo. Zašto nekad ne sednemo zajedno?
Uvek kenjaš. Sediš tu kao... kao neki frajer sa ovim čudom od deteta,
govoriš ljudima ono što žele da čuju, kao da je to još uvek bitno.
Ali istina je da ću te sahraniti, a tvoj momak će opet da radi za mene.
Jer radeći za tebe, znači da će raditi za mene.
Ohladiće ti se ručak, Nik.
Bilo mi je drago, Džudit.
Uporno traži podatke o Godaru.
Šta to traži? - Ne znam.
Mislim da nam je momak omekšao.
Mislio si da ignorišeš moje pozive? - Trebao si da mi kažeš da će Vajat da bude tamo.
Zašto toliko šetaš? Izgledaš nervozno. Želiš li nešto da mi kažeš?
Gde si? - Dozvoli mi da ti objasnim kako će ovo da funkcioniše.
Prvo sredimo jednog tvog prijatelja. Ili možda devojku.
Ako je samo pipnete... - Onda nam nabavi ono što trebamo.
Imaš dva dana da upadneš u Ejkon. Ovo ti je poslednje upozorenje.
Upomoć! Neka mi neko pomogne!
Rekao je da imam dva dana. To je bila noć pre poslednje.
Ti ljudi su svuda. Stave ti kamere u kuću.
Žao mi je. Zabrljao sam, tata.
Mislio sam da znam šta radim.
Moraš nekako da se izvučeš iz toga.
Adame! - Ovo je ozbiljno.
Moraš nekako da se izvučeš iz toga.
Nije to baš tako lako. Ugrozio sam puno dragih ljudi.
Adame, mislim da je FBI jedina opcija.
Mogao bih da završim u zatvoru. - Ili oni mogu da te ubiju.
Bio je crni auto, koji se stvorio niotkuda i udario ga. - Uspori. Je li dobro? Gde ste?
Ceo dan pokušavam da te dobijem. Kev je u bolnici, ali je dobro.
Mislim da nas upravo otpuštaju. - Gde su svedoci? Je li neko zapisao registraciju?
Sumnjam. Ne znam, sve se desilo tako brzo. Moram da idem. - Nazovi me. - Hoću.
Šta ti je?!
Brže, brže!
Na kolena. - Uradiću to! - Na kolena!
Ulaziš večeras i trebaće ti Emin telefon za to. Pokreni se.
Da li smem da uđem?
Nisam bio iskren prema tebi.
Kako to misliš?
Ima stvari koje ti nisam rekao, a želim da ti kažem.
Šta je?
Gospodine Kesidi.
Da? - Večeras ostajete duže? - Radiću do kasno u noć.
Izgubio sam spratove 1 do 5. - Imamo uzbunu u sektoru 2.
Ostanite na svojoj poziciji.
Daj mi na vezu našeg momka za informatičke tehnologije.
Pre nego što krenemo u sektor 3, proverimo taj server.
Želim spisak svih ljudi u zgradi.
Kontrola...
Vidim samo jednog šefa. - Ko je to? - Adam Kesidi.
Hajde.
DOLAZNI POZIV Ema Dženings, KUĆI
Zdravo, Ema ovde. Ostavi poruku.
Marti, proveri Adama Kesidija. - Primljeno, na putu sam. Idemo!
Adam Kesidi nije u svojoj kancelariji. - Sranje.
Svi koji su na raspolaganju, uhvatite tog tipa! Koristite sva potrebna sredstva.
Čisto je!
Gospodine Kesidi!
Neko je u trezoru.
Dođavola?!
Gospodine Kesidi. Uhvaćeni ste na delu, zar ne?
Ja... Džok, mogu ovo da objasnim. - Odakle ćeš da počneš?
Već sam pomislio da se to nikad neće desiti.
Vajat bi radije gledao kako mu se firma ruši nego da je proda meni.
Zatim si stigao ti sa svojim slepim ambicijama.
Sve smo snimili, svaki razgovor, svaku poruku između tebe i Vajata.
Kaži Niku da mora da mi proda većinski deo u svojoj firmi
ili dokazi vašeg dosluha idu u FBI.
Izmanipulisao si me. - Jesam.
Bićeš sutra u podne u "Saton klubu". Ti, Nik i ja.
Niko drugi. Bez advokata, bez posluge. Niko. Pustite ga napolje!
Velika greška.
Da.
Šta radiš ovde? Ne možeš da budeš tu.
Iskoristeo si me. - Izvini. Jako mi je žao.
Moraš da ideš, ovde nisi sigurna. - Sve što si mi rekao,
sve što si napravio... bila je laž. - Ne, to nije istina. Nije sve laž.
Hteo sam da budem neko drugi.
Sad i jesi.
Znaš...
Zaljubila sam se u tebe jer nisi bio kao ostali.
Ema, ispraviću ovo.
Ne znaš ti šta je ovo.
Pa sigurno si to dobro zabrljao. - Vidi, pokušavam, u redu?
Sad si završio sa pokušajima. Idemo da se provozamo.
Ne razumeš ti to, u redu? Sve je bila nameštaljka! - Ulazi u auto!
Žao mi je, čoveče.
Zbog čega? Nisi me ti pregazio, zar ne?
Ja sam uzrok svega ovog.
Pravo pitanje je...
Šta ćemo da preduzmemo u vezi toga?
Iskoristiću ono što su me naučili da uništim ono što su izgradili.
Ne sećam se da sam tebe pozvao. - Moja oproštajna zabava je sve ovo započela.
Pomislio sam da bi bilo pošteno da se pojavim na tvojoj.
O čemu ti to pričaš? - Godar je organizovao celu ovu stvar...
Da te namami da počiniš zločin.
Nisam ja počinio zločin. Ti si.
Ovo je smrt tvog carstva, Nik. - A ti si bio finansiran novcem kojeg nisam ni pipnuo,
od strane korporacija za koje nikad nisam čuo. On nema ništa. - On ima sve.
E-mailove, poruke. Ima snimljenu provalu.
Sve ukazuje na tebe. Sve je bila nameštaljka. - Šta se dešava?
Imali smo dobre informacije! - Odakle ti te informacije, Nik?
Ovo je apsurdno.
Ne možeš samo tako...
Hamilton.
Džekov rodni grad.
Mičam.
Jedna manje.
Ostaje još jedan.
Bolje ti je da je to što imaš dobro. - Ako to bude funkcionisalo, oboje odlazimo sa osiguranjem
koje nikakav novac ne može da kupi. - Da, ali ako ne bude funkcionisalo?
Izvadite telefone. Sedite. Stavite baterije na sto.
Kaže da imaš još jedan telefon.
O, ne. - Šta se desilo? - Izgubio sam signal sa oba telefona. - Možeš li da ga vratiš?
Platićeš za ovo. - Da, platiću.
Kupujem svaku prokletu akciju korporacije Vajat koju poseduješ,
a plaćam 40 centi po dolaru. Kako ti to zvuči?
Ili dobijam ja ili federalci.
Nikad se nećeš izvući sa ovim. - Zaveži, Adame.
Ti si samo pogodan alat, prazan rezervoar. Napunio sam te mokraćom i sirćetom
i rekao ti da je to šampanjac, a ti si to pohlepno progutao.
Neću ovo da potpišem. - Onda ideš u zatvor.
Sa čim? Šta imaš?!
Da, da! - Šta je?
Potpiši! - Preuzeo si zasluge za sve!
A nisi ništa stvorio! Gade arogantni! - Uzeo sam ciglasti uređaj kojem su se svi smejali
i pretvorio ga u jedinu stvar bez koje niko ne može! Zaradio sam svoju aroganciju!
Da, a ništa od toga ne bi se desilo bez mene! Stajao si mi na ramenima!
A sad ti stojim na vratu! Ja sam 15 poteza ispred tebe, Nik.
Holandska ponuda... Ja!
Držao sam te u takvom ubeđenju, dok ti jedina nada nije bio... Adam.
Nemoguće. - Nemoguće?
Ja sam izgradio Vajat korporaciju.
Prodao ti ili ne, tvoja firma je gotova.
Nemaš ništa na lageru, a čak i da imaš, nemaš novac da to plasiraš na tržište.
40 centi po dolaru je puno bolje od zatvora. Izaberi.
A sad, napolje!
On voli da jede svoju mlade.
Moji su i smem da ih pojedem.
Vreme je da se vratiš svom jadnom malom životu. - Zbog čega sav taj trud?
Jer sam hteo da ga gledam kako krvari. Nestani. - Ne. Druga stvar je u pitanju,
Ne bi ti sve reskirao samo za to. - Rekao sam ti, konkurencija podstiče inovaciju.
Sa svojim imenom na vratima, razvijao je kao lud. - Trebao si ga.
Trebao si njegov um, jer je bio pametniji od tebe.
Pravio je sjajan procesor i usrani telefon i poslužio je svrsi, kao i ti. Idi.
Ti si ništa bez njega. - Okura je stvarna. Radiće sve što sam ti rekao.
Samo mi je trebao njegov procesor da je pokreće.
Ko je to? - Gospodine Godar? - Ko je to?
Stvarno biste trebali da brišete e-mailove kad ih pročitate.
Svima sam jutros poslao e-mail u koji sam enkodirao 3DPS podatke da vas identifikuju.
Neko uvek sluša, Džok. Uvek.
Gospodine Godar. Gospodine Godar, uhapšeni ste.
Pretvoriću ti život u pakao. - Ustanite, stavite ruke na leđa.
Da! Imamo ga.
Dobro si postupio, dete. Optužbe protiv vas obuhvataju prevaru,
industrijsku špijunažu, ometanje pravde, protivzakonitu trgovinu.
Avgustine Godar, imate pravo da ćutite.
Sve što kažete može biti upotrebljeno na sudu. Imate pravo na advokata.
Ako ne možete da ga priuštite, sud će da vam ga dodeli.
Razumete li ova prava koja sam vam pročitao?
Predao sam federalcima Vajata i Godara.
Dugo vremena neće videti svetlo dana.
I Džudit i Mičam su dobili ono što su zaslužili.
Što se mene tiče, imao sam sreće. FBI mi je progledao kroz prste zbog moje saradnje.
Ne...
Ono što sam mislio da želim, više mi ne izgleda tako važno.
Sada znam razliku između dobra i zla, i...
žao mi je, što mi je toliko trebalo da preduzmem nešto u vezi toga.
Samo želim da znaš da... nikad ništa od toga nisam želeo da uradim.
Nadam se da ću jednog dana moći da ispravim to.
Žao mi je, Ema.
Hvala.
Idi, idi, idi! Trči, trči!
Šta je?
Jesam li ti ikad rekao da si bio u pravu? - U vezi čega?
Svega.
Ozbiljno. Izvini što te nisam slušao.
Kako ide sa onom devojkom?
Ne želi da razgovara sa mnom.
Nije gotovo dok se ne završi.
Znaš li ti koliko je vremena meni trebalo da dobijem sastanak sa tvojom majkom? - Koliko?
Mnogo.
A onda sam bio puno zgodniji nego ti sad. - Ma nemoj? - O, da.
Kuda ćeš? Podzemna je u onom smeru. - Imam brži prevoz. Hajde.
Mislio sam da smo završili sa tim sranjem! - Iznajmljen je. Uzeo sam ga za danas.
Da? Hajdemo onda da se zabavimo!
Jedan od načina da upamtiš ko si... - Kako se ovo otvara?
...je da upamtiš ko su tvoji junaci.
Sad radim na svoj način. Gradim od temelja.
Prečice ne postoje.
Šta? Zabrljao sam.
Zdravo. Ja sam Ema Dženings. - Samo trenutak.
Adame, imaš posetioca.
Zdravo.
Lepo ti je ovde. Za Bruklin, mislim.
Drago mi je što si došla. - Dobijala sam e-mailove za poslovnu ponudu u novoj firmi.
Zašto ovo nisam predvidela... - Da, mi...
Stvarno te trebamo ovde. - Ne možete da me priuštite sebi.
Imamo puno opcija sa akcijama.
Moraš bolje da se potrudiš.
Trebam te ovde.
Razmisliću u tome.
Hajde da te vodim na piće. Rekla si da voliš da putuješ preko mostova i tunelima. Tvoje reči.
Mogu li bar da ti zahvalim što ćeš da razmotriš moju ponudu?
Hvala ti.
Volim da budem sa druge strane mosta. Ovde preko, osećam se kao kod kuće.
FILMO-CENTAR
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM