FILMO-CENTAR
Već mesec dana, svake noći isti san.
Nikad joj ne vidim lice, ali je poznajem.
Kao da sam je poznavao celog života.
Osećam kao da će se dogoditi nešto strašno ako je dotaknem,
ali istovremeno se ne bojim.
Želim je, šta god da se desi.
Ali nikad ne dođem do nje.
Onda umrem.
Isprva sam bio uplašen da gubim razum.
Dok nisam shvatio da i ne bih izgubio mnogo.
Krećem u treću godinu, pa je ludilo neizbežno.
Da bude gore, budio sam se svake noći
želeći onu koju nikad nisam sreo.
Zaljubljen u devojku koja ne postoji.
DIVNA STVORENJA
Zaglavio sam za ceo život u Gatlinu,
centru najmanje poznate vukojebine u Južnoj Karolini.
Kad film stigne dovde, već je izašao i DVD,
plus naš bioskop uvek stavi pogrešno naslove.
(INTERCEPTION LEO DECAPRIO)
Predaleko smo od Čarlstona da bi imali Starbaks.
Koliko bolesno to izgleda?
Imamo 12 crkvi i jednu biblioteku,
sa više crtanki nego knjiga.
Iste proklete familije žive ovde generacijama.
Vežbaju Građanski Rat kao da će se ponovo desiti.
Mama je imala običaj da kaže kako postoje dve vrste ljudi u Gatlinu.
Suviše glupi da iz njega odu i oni koji su se zaglavili.
Tata ne može da se otrese svog tereta, od kako je ona umrla.
Ljudi kažu da je to bila božja volja,
ja mislim da je to jedini put kojim se ide odavde.
Mogu da razumem mladiće dobrovoljce za Građanski Rat.
Sve je bolje nego ostati poslednji.
Ja mislim da i mrtvi ostaju u Gatlinu.
Ponekad zvuči blesavo, ali ponekad...
zamišljam da sam jedan od njih,
bitku za Hanihill kod Grinbraua.
Zamišljam svašta u poslednje vreme.
Ponekad sam Bili Pilgrim
Iz zabranjene Vonegatove knjige "Klanica 5".
"Izglaviti se iz vremena konstantne treme,
i nikad ne znati koji čin života sledi.
Volim kako to zvuči!
Tata!?
Tata?
Hoćeš doručak?
Je l' se ovo nosi prvi dan u školi?
Sad sam treći razred, ako se oblačim kao da marim, gubim ugled.
Mislila sam da si se ošišao.
Ko je to rekao? -Ja.
Obrati pažnju na datume označene na kutijama.
Hvala, Ema. -Planiraš da se prijaviš na neki od koledža?
Na sve. Samo ako su hiljadu milja odavde.
Aminujem! Jesi li trčao sinoć? -Aha.
Pomoglo da odspavaš imalo? -Zavidim komatoznima.
Je l' tvoj otac uopšte izađe?
Ne.
E sad, kad zloban umre, njegova očekivanja umru
i nada nepravednog čoveka umre tu.
Ti da si otišao odavde! Hajde! -Mama, moram da ga odvedem u školu.
Nismo završili! -Završi to sama.
Vesli, gde ode a nisi poljubio majku!?
Šta je tebi, dečko?
Budi dobar.
Voli da se ljubi, a? -Daj, ćuti.
Moja keva je i zvanično odlepila otkako je tata umro.
Sad misli da dolazi smak sveta gledajući zemljotrese na vestima.
Kako je Isus uspeo da ta žena tako poblesavi?
Znaš, toliko puta je tati spominjala pakao,
kladim se da je i pio k'o smuk samo da bi stigao tamo što pre.
Moj ćale se ponaša kao matori Rejvenvud.
Svi su oni lujke.
Ej, jesi čuo za onu novu devojku kod Rejvenvuda?
Mislio sam da matori živi sam?
Jeste bio, ali njegova nećaka se doselila kod njega.
Zašto bi neko hteo da se doseli ovde?
Ne znam. To je prvi Rejvenvud koga je Gatlin video u 20 godina.
Kako je prošlo leto, šećeru?
Lepo, Emili. Tvoje? -Divno.
Što te nije bilo na prvomajskoj paradi?
Bilo je tako zabavno.
Nije mi bilo do toga.
Ne shvatam... šta se to desilo.
Emili, nemoj. Žao mi je.
Rekao si da će leto biti naše.
Ni glasa od tebe, ali ja sam bila dobra devojčica.
Nisam te zvala, ali si mi nedostajao.
Hej, ništa strašno, je li tako?
Kako bi bilo da odemo u bioskop ili tako nešto?
Sami. Oh, to bi bilo rajski.
Naravno.
Sedite svi na svoja mesta!
Itan, dušo, volela bih da se otarasiš tih knjiga.
Loše ti utiču na um.
Obavezno za ovaj kurs,
treba da odaberete temu za pismeni rad
na osnovu poglavlja 12-24...
Je li to ona? -Mora da jeste. Šta je to obukla?
Oblači se kao baba.
Sedite bilo gde, gospođice, ovaj...
Rejvenvud. Zar ne?
Mama kaže da niko nije video starog Rejvenvuda
da je izašao iz one jezive kuće već godinama.
Mama kaže da je to zato što obožava đavola.
Ustvari, prezivam se Dukejn.
Pa sad,
to bi bila laž.
Jer pouzdano znam da si nećaka Mejkena Rejvenvuda.
Nek je sa srećom, slatka.
Ti mora da si ona koja prva sere u pesak.
Mama kaže da obožavaoci đavla ne vole svež vazduh.
Guši ih. -Bar svi znamo šta tebe guši.
Dosta, g. Linkoln.
A taj šešir će dobro doći mom mačoru.
Ovo godine ćete učestvovati u godišnjoj rekonstrukciji
naše čuvene pobede.
Bitka kod Hanihilla.
Itan. -Rekonstrukcija će biti na dan bitke, 21. decembra.
Iako je to usred božićnih praznika,
očekuje se da učestvujete, sa oduševljenjem!
Jesi li ti lud? Zamalo da me ubiješ!
Što ti stojiš na sred puta!? -Treba mi pomoć, genije!
Zaboravi!
Ej, čekaj! Izvini. Uđi u kola.
Ovom prečicom niko ne ide, ti...
Jesu li ovo kola starog Rejvenvuda?
Ti si jedan od onih, zar ne?
Što se dive američkim idolima, sportistima, moronima...
Je l' možeš da me vređaš u kolima?
Počinjemo da ličimo na "Titanik".
Mada mi nikad nije bilo jasno zašto Dikaprio mora da umre na kraju?
Što nisu mogli da se smenjuju?
Ti budeš na splavu 10 minuta,
onda ja budem 10 minuta...
Umesto da tupe: "Nikad te neću pustiti!"...
A onda ga pusti! -Ako uđem u auto,
hoćeš li nastaviti ovu fascinantnu konverzaciju,
inače biram davljenje?
Smesti se pozadi.
Ne mogu da verujem da si mi ispričao kraj "Titanika"!?
Nisi gledala? -Nisam.
Ti stvarno nisi odavde!
Hvala.
Znaš gde ideš? -Jedva.
Hej, žao mi je zbog onih klišea na času. Ja nisam u tome.
Klišei? -Devojke koje su bile ljudska bića,
ali ih je apsolutna popularnost apsolutno pokvarila.
Mora da si pun sebe kad imaš takvo mišljenje,
a verovatno se zabavljaš sa jednom od takvih.
Recnula si Emili onako hirurški!
Višegodišnje iskustvo u seciranju takvih bolesnica.
Nazire li se nekakav lek? -Nastaviće se istraživanja, nadam se.
Išla si u mnogo škola? -Da.
To mora da je lepo. Ja sam živeo samo ovde.
Mora da jeste.
I gde si sve živela?
Otprilike u svim državama koliko ih ima.
Seljakam se od četvrte godine, nakon što su mi roditelji umrli.
Ja imam samo oca. Majka je umrla prošlog proleća.
Kako su umrli?
Požar. -Saobraćajka.
Vudu! Razgovoramo o ćorsokaku,
na putu koji vodi nigde.
Biće da sam promašio izlaz.
Čitaš...?
Bukovskog? Je l' dobar?
Definiši "dobar".
Mogu da te odvezem do kuće, ako hoćeš?
Dovoljno je. -Ne smeta mi!
Vidi, hvala na vožnji, ali,
osećala sam se kao zvezda kuće duhova danas ceo dan.
To je baš grubo. A nije ni istina,
možda jer se nismo pravilno upoznali?
Ja sam Itan Vejt, uzgred budi rečeno.
Ti si Itan Vejt? -Da?
Zaboga, znači Itan Vejt me dovezao kući?
Čula si za mene? -Nikad.
Sviđa mi se tvoja ogrlica.
I tetovaša mislim... tvoja.
Hvala.
Neki ljudi nikad ne polude.
Kako užasnim životima oni žive!
Dosadni, ukleti ljudi.
Svuda po Zemlji. Rasplođujući još dosadnih ukletih ljudi.
Kakav horor! Čopori njih po Zemlji.
Ovaj čovek je bog.
To je ime našeg Gospoda koji donosi spasenje,
To je ime Isusa, koji nam daje snagu da prevladamo zao duh.
Šta se dešava? -Čekaj, videćeš!
Izbavi nas od đavola čije prisustvo osećamo!
Svake noći udari u isto mesto.
Otkad to? -Otkad je Lina Dukejn došla u grad.
Moja mama je čula da je bila u psihijatrijskoj ustanovi,
zbog ubistva dečka na pružnom prelazu...
Ne seri! -Ne seri! -Pazi kako se izražavaš.
Moja mama kaže da je njena majka ubila njenog oca,
i samo otišla iz grada.
Zaveži, Emili!
Itan Vejt, možemo li da porazgovaramo, odmah?
Šta je tebi? -Smučili su mi se ljudi ovde,
koji su nadmeni prema onima koje ni ne poznaju.
A ti poznaješ Lenu Dukejn?
Je li to ono što kažeš, Itan?
Žao mi je, ali mislim da neću moći
u bioskop s tobom ovog vikenda.
Mislim da neko vreme ne treba da budemo zajedno.
I žao mi je ako sam te povredila.
Zar ne bi trebalo da tišti raskid posle dve godine?
Neke ženske su kao besni psi, sine.
Ili beži, ili pucaj.
Itan? Možemo li kratko da popričamo?
Treba nešto da znaš.
I dalje si mi drag kao drug.
I molim se svako veče da ne odeš pravo u pakao.
Ne idem ja pravo u pakao, Emili.
Svratiću prvo u Njujork!
Okej, svi sedite!
Zdravo, drago mi je da se opet vidimo. Kako ste?
Jorgens, Bili, sedite.
Dobro. Trebalo je da ovo pročitate preko leta?
Počećemo analizom karaktera Bu Redli.
Lokalni sumnjivac misteriozne prošlosti.
Mislite, Mejken Rejvenvud? -Savana!
Oprostite.
Moja mama kaže da ne bi trebalo da čitam ovu knjigu.
Ovo je jedna od onih zabranjenih knjiga!
Da, pa... dobila sam odobrenje školskog odbora za ovo polugođe.
Ja neću da čitam nešto što moja crkva zabranjuje!
Ni ja. -Moja mama takođe kaže da...
da ne bi trebalo da budem u istom razredu sa Rejvenvudovom.
Kaže da nije u redu da bude sa nama hrišćanskom decom.
Emili, zaveži! -Moja mama kaže isto!
Kaže da su svi u njenoj familiji satanisti. Goli se mole Satani!
Dragi Gospode...
Emili, šta to radiš? Ne možeš da se moliš u razredu!
Dragi Gospode... -Prekini odmah!
... zaštiti nas od zla... -Devojke, rekla sam da prekinete! Odmah!
među nama, to antihrišćansko stvorenje... -Ne znam šta hoćete ovim, ali...
... molim ti se, Isuse... -... ja idem kod direktora!
Molim ti se, Isuse, spasi me od ovog zla...
Ona je to uradila! To je bila ona!
Razbila je prozore!
Jesi li dobro?
Šta ovo bi, dođavola?
PRIVATNI PUT ZABRANJEN ULAZ.
Lina?
Halo!?
Šta ćeš ti ovde?
Ja, došao sam... da vidim dal' si dobro.
Zašto? -Ne znam.
Jesi li dobro? -Da.
Okej. -Sad možeš da ideš.
Odlazi! -Ne.
Da! -Ne.
Odlazi! -Neću. -Kreten!
Izvini zbog Emili, ume da bude gora od kokošijeg govneta.
Nikad nisam razumela tu izreku. -Ni ja, zapravo.
Trebalo je da naučim dosad.
Uvek me mrze gde god da odem.
Glupa raja. Što te briga?
Nikad nisi izvana sagledao svoj život, zar ne?
Da vidimo, ako se dobro sećam,
Bukovski. Khm!
"Neki izgube dušu."
"Neki izgube razum i postanu samo duh..."
"Polude... neki izgube sav, sav... razum."
Čekaj: "Neki izgube celu dušu i postanu samo razum..."
"Neki izgube sav razum i postanu duša."
Naučio sam to napamet da bih te impresionirao!
Dođavola! -Ne možeš da odoliš, a?
Šta?
Da se uklopiš u sve. Da šarmiraš.
Nikad ne znam da li me vređaš ili ne.
Izvini. -Neka, to mi se dopada. Znaš...
Ako je bitno, ti mi se dopadaš.
Mislićeš drugačije kasnije.
Bar ne možeš da se žališ da nemaš nijednog prijatelja,
a toliko otežavaš nekome ko se veoma trudi da bude.
Osim naravno ako stvarno misliš da sam kreten, onda odoh!
Da pričaš drugarima o nakazi?
Stvarno misliš da sam takav tip?
Ne.
Okej!
Trebalo bi da se vratimo.
Jesi li pročitala ona poglavlja iz "Ubiti pticu rugalicu"?
Da, već par puta.
O! Dobro, je l' da?
Jesi li gledala film? -Nisam.
Odličan je. Trebalo bi da ga pogledamo.
Jsi li čitala nešto od Vonegata? -Ne.
Kurt Vonegat? Nisi? "Klanica 5"?
Sila je! I on je zabranjen.
Čitaš samo zabranjene knjige?
Ne, ne samo zabranjene, samo...
One dopuštene su uglavnom dosadne.
Hvala. Izvini, bila sam... -Ma, u redu je.
Vidi, treba ipak da ideš, moj ujak ne voli da mu se vrzmaju oko kuće.
Znam. Ušao sam nakratko.
Bio si u kući?
Nisam nameravao. Samo, shvatam to.
Ljudi ga se plaše, ali on je samo
stidljiv kao Bu Redli, je li tako?
Okej.
Hej...
Doneo sam ti poklon za dobrodošlicu u usrani Gatlin.
Mislio sam, možeš da okačiš na tvoj lančić.
Lena?
Imamo gosta?
Upravo odlazi! -Dobar dan, gospodine.
Vaspitan? Baš lepo.
Idem u školu sa Linom.
Itan Vejt. Drago mi je da vas upoznam.
Lajlin sin?
Da. Poznavali ste moju majku?
Lena, zašto ne pozoveš svog druga na čaj?
Reci mu da ne možeš da ostaneš.
Biće mi drago, hvala gospodine.
Nije strašan.
Odmori. Raskomoti se.
Izvinite što sam ušao nepozvan, pre.
Nikakav problem nije.
Tako retko nam dođu posetioci iz našeg dragog Gatlina.
Ne budi snob, ujko.
Nije njihova krivica što ti ne govoriš ni sa kim od njih.
Nije ni moja krivica što gajim sklonost za dobro vaspitanje
elementarnu inteligenciju i ako je moguće, ličnu higijenu.
Ali, pošto je moja porodica osnovala ovaj grad,
Nemam drugog izbora do da ga zovem domom.
I tako,
Tu smo gde smo.
Divan klavir!
Zaista jeste. Da li sviraš? -Ne.
Lina, što ne bi odsvirala nešto za našeg gosta?
Jer nismo u romanu Džej Ostin?
Onda bi mogla da nam skuvaš čaj!
Ne mogu. Pogrešan vek.
Onda, nadam se da vam neće smetati,
da prošetam prste po slonovači.
Najbolje sredstvo za smirenje.
Ujka je nervozan. Zvali su ga iz škole.
Na uslovnoj sam dok se ne istraži stvar oko prozora.
Budalaština. To nije tvoja krivica.
Glas razuma u gradu mizernih umova.
Lina, mogao bi mi se dopasti ovaj tvoj prijatelj.
To je kao i kriviti te za grom na Hanihilu!
Da, čuo sam za taj grom.
Zapravo, pojava slična onoj
pre mnogo godina u Venecueli, na jezeru Marakaibo!
Možete potražiti na Google!
Ujka obožava Google.
Što se događaja tiče, razrešio sam to sa školom,
ali razumem tvoj gnev, Itane. Uslovno!
Implicira izvor autoriteta!
A kakav je taj izvor? Grupica seksualno isfrustriranih domaćica,
sićušnih umova i povelikih zadnjica.
N, ima samo dve vrste ljudi u Gatlinu.
Oni previše glupi da odu,
i oni koji su se suviše zaglavili u njemu.
Moja mama je govorila to istim tim rečima.
Ma je li moguće?
Tvoja majka je bila divna žena.
Bilo mi je veoma žao kada sam čuo da je preminula.
Naravno, upoznao sam je samo preko njene knjige.
Pročitao sam sve što je pisala o južnjačkim plantažama.
Planiraš da budeš pisac? -Ne znam još. Možda.
Šta kad bih imao čarobni štapić...? -Mejken!
I omogućim ti da vidiš svoju budućnost?
Šta bi videli?
I ne zaboravi sočne detalje!
Nisam siguran, gospodine.
Jedno što jesam siguran je koledž.
Definitivno planiram da idem.
Zaista? Na koji si aplicirao?
Sve. Osim ako nisu predaleko od kuće.
Mislim, neki lokalni univerzitet.
Da mogu da ostanem sa ocem.
Da dobijem kvalifikaciju da predajem.
I verovatno ću predavati u školi.
Ili da preuzmem biblioteku od Eme.
Verovatno ću oženiti Emili Ašer i imati s njom dvoje dece, ali,
nikada neću zarađivati dovoljno za nju, tako da ću se propiti,
uzeti 3D TV a potom izgubiti posao.
Povremeno imati seks sa Savanom Snou.
Do moje četrdeset devete, deca će pripasti majci nakon razvoda,
Sa 52 ću dobiti prvi infarkt, drugi sa 63,
otići u stan iznad bara koji ću čistiti
kada zatvore, za besplatno piće.
I kad budem imao 64, obesiću se.
Ali, usput rečeno, niko neće naći telo,
dok ne počnem da smrdim.
E, stvarno si sve isplanirao.
Blago tebi.
Itan, je l' tebi dobro?
Da, oprostićete mi, ne spavam najbolje.
Šta si mu radio?
Složio sam se da saniram tvoj temperament
sa školom u ovom gradu, ali nema prijatelja!
Ne možeš da me pustiš bar da se pretvaram do mog rođendana?
Sećaš se šta se dogodilo u poslednjoj školi?
Ovo razbijanje prozora je tek početak!
Taj momak je opasan po tebe!
Ne pozivaj ga opet ovamo.
Ne brini, sigurno se neće vraćati.
Vratio si se? -Da.
Žao mi je, ne znam šta se to desilo tamo...
Nisi ti kriv.
Nadam se da neće zvučati uvrnuto,
ali mislim da sam te sanjao svake noći, mesecima.
Nije izgledalo tako jezivo dok je bilo u mojoj glavi.
Obrisaćeš to što sam rekao? -Naravno.
Okej.
Tvoj poklon! -Da, poklon.
Zbog njega sam se i vratio.
Otvara se, vidiš?
E-C-W. G-C-D.
21. decembar, 1863.
21. decembar? -Da.
Šta je?
Tad mi je rođendan. Punim 16.
To je... to je neverovatno!
Znaš... uglavnom ne verujem u neke znakove,
ali ovo liči na strava znak.
Imaš 15, a u trećem razredu si?
To je... mora da si genijalka.
Preskakala si razrede? -Da.
Dobro, smatraj ovo preuranjenim poklonom za 16. rođendan.
Itan!
Tata!
O, Em, šta radiš?
Tražim neke knjige tvoje majke nakon što se vratila u biblioteku.
Jesi li dobro? -Kako sam stigao kući?
O čemu pričaš? Kad sam stigla, bio si već u krevetu.
Drago mi je da si malo odspavao. -Ema! Kako sam dospeo ovde?
Zašto vičeš? -Oprosti, oprosti.
Čula sam danas za frku u školi.
Moj otac je govorio, problemi prate tu familiju kao muve usrano dupe.
Bolje se kloni te devojke. -Ne moraš da brineš o nama, Ema.
Obećala sam tvojoj majci i hoću...
Žao mi je, samo...
Mislim da te se to ne tiče.
Odakle ti to?
Ne znam. -Ne laži me!
Šta nije u redu?
Slušaj me dobro.
Idi zakopaj to nazad na Grinbrau i zaboraviću da si pronašao.
Nisam rekao da sam bio na Grinbrau, Ema.
Moja porodica je drugačija.
Drugačija kako?
Možemo neke stvari.
Možemo neke drugačije stvari.
U kom smislu? Vi ste Evropljani?
Znaš kako neki naslede sluh, neki novac. Eto, mi imamo moći.
Moći?
Da.
Šta je bilo ono napolju?
Mejken.
Začarao je kuću, da me zaštiti kad nije tu.
Čini? -Da. Neće se ponoviti.
Okej. Lina...
Jesi li ti veštica? -Nisam.
Mislim, zvati nas vešticama je pogrdno,
kao zvati bistru decu štreberima,
ili sportiste tupanima.
Nama je draži termin kaster.
Nisam htela da razbijem prozore.
Moje moći rastu.
Ne mogu uvek da ih kontrolišem.
Hej, loše izgledaš.
Hoćeš kolač? Pao ti je šećer.
Pravila sam ih sinoć.
Da se smirim.
Okej, šta je sa ovim? -Ne znam.
Ne znaš? -Ne, nisam to ja uradila.
Mislim, to je bilo nešto drugo.
Nešto se dogodilo kad smo oboje dotakli.
Dobro, sačekaj malo.
Ovo sve nema veze sa đavolom? A?
Pričaš kao tipični smrtnik.
O bože! -Zlo postoji, Lina!
Da, postoje zli kasteri, Itane.
Hoćeš da kažeš da ne postoje zli smrtnici?
Jedina razlika je da mi nismo izmislili nekoga da bi okrivili za to.
Samo pokušavam da shvatim.
Tvoje moći, dakle? Šta još možeš?
Skupljam poeziju.
Ne bih smela da pokazujem išta od ovog smrtnima.
U redu je. -Nije, nisam trebala.
Znaš, mrzim da se stalno krijem.
Misleći kako svi šapuću o meni.
Bojeći se da ljudi ne otkriju da nisam obična.
Ponekad samo hoću da budem normalna.
Šta se ti smeškaš?
Lina, ti si čudo.
Zašto bi ikad htela da budeš obična?
Nisi onakav kako sam očekivala. -Kako to misliš?
Nemoj da se naljutiš, ali i ja sam tebe sanjala.
Samo nisam mislila da si stvaran.
Lina? -Mejken. Moraš da ideš.
Što mi nisi rekla?
Bojim se.
Zar se ti ne bojiš?
Hoćeš li da izađeš sa mnom?
Stani, da nije ovo previsoko?
Vau! Čime đubriš zemljište?
Izlazi!
Važi, u petak, bioskop?
Ne mogu u petak, praznik je. -Koji praznik?
Praznik žetve. Dolaze nam rođaci.
Dobro, subota?
Ne znam, požuri.
Kaži "da". -Da.
Mogu da te vidim sutra?
Ne znam, briši odavde!
Okej.
Itan? -A?
Obećaj mi da će to biti običan sudar smotanih tinejdžera?
Kunem se. Neću te ni nazvati posle sastanka.
Kreten!
Veštica! -Tupan!
Vidimo se sutra!
Nisi mogla da napraviš merdevine?
Ne prilazi.
Hvala lepo. Čudna dobrodošlica.
Nešto sam osetila večeras.
I svake noći, otkad si doveo tu devojčicu ovamo.
Samo je ovo mesto ostalo. Moram da je zaštitim.
Doneo si tminu u ovaj grad.
Osećam to, Mejken. Poigrava mi se sa čulima.
To nije Lina!
Serafina?
Rekao si da je otišla zauvek.
Da, mi... Jesmo se dogovorili, ali...
Proganja Linu cele godine.
I događale su se nezgode.
Mejken, nemoj da se nešto dogodi tom dečku od tvojih!
Onda ga drži na uzici!
Šta se to dogodilo na Grinbrau? -Otkud znam!
Lina je bila histerična,
dečak onesvešćen,
odneo sam ga kući i zvao tebe!
Ti si vidovita! Reci ti meni šta se dogodilo!
Ovo je sveto mesto mojih predaka, je l' ti to jasno!?
Ako hoćeš odgovore, pokaži malo poštovanja.
Da, ja... izvinjavam se.
Itan je imao nekakvu amajliju. Na njoj je bilo znamenje Dukejnovih.
To je onda Serafina.
Možda koristi amajliju da se dokopa Line preko dečka?
Reci im da moram da saznam šta Serafina namerava...
Ne drami kao da tražiš pomoć kad je očekuješ,
jer tvoja familija čini usluge mojoj tolike godine.
I ne kolutaj mi tu očima.
Molim te, upitaj ih ljubazno,
šta Serafina namerava.
Donela sam tvoje omiljeno, ujka Abnere:
Škampi i palenta,
pržene ostrige,
i kolači od kokosa.
Ne čudi da je počivši.
Ne obaziri se na njega, striče.
Ujko Abnere,
treba nam tvoje posredovanje.
do tetka Ide i tetke Mej.
Ponizno molim oproštaj što vam remetim duh.
Šta kažu?
Ništa. Još ništa.
Reci im da moraju da nam pomognu da zaustavimo Serafinu.
Neke stvari se ne mogu zaustaviti.
Napuštate Gatlin. Južna Karolina. Vratite se uskoro.
Ovo ti je omiljeno mesto?
Samo zbog znaka.
Vidiš ono?
To je put u slobodu.
Moja mama bi često rekla: "Briši iz ovog grada čim možeš!
Dok ne vidiš kako drugi žive
i pomisliš da to mesto jeste tvoje."
A onda bih ja rekao: "Mama, imam 9 godina! Kako ću ja to?"
Mali Itan! -Aha!
Tad me je odvela u biblioteku.
I rekla...
Itane, ovo je moja crkva.
Ovde moja familija ide da slavi ono što im je sveto:
Ideje!
Izvini!
Ne znam što mi to došlo.
Volela bih da sam je upoznala.
Hajdemo odavde. Idemo!
Gde? -Bilo gde.
Lina... Većina ljudi spiska ceo život
čekajući trenutak koji će promeniti sve!
Taj trenutak ne bude nikad! Možemo da počnemo naše živote sada
Moramo samo da odlučimo, uđemo u auto i jednostavno odemo!
Ne mogu to. -Zašto?
Kad napunim 16, možda neću biti ono što sam sad.
Zašto?
Šta može da bude? Osim prvog mamurluka?
Kad ženski kaster napuni 16,
suočava se izborom.
Na moći polažu pravo i svetlost i tama.
Zavisno od moje prave prirode.
Određujući šta mi je suđeno da budem
Zato me je Mejken i doveo ovde.
Šta je Mejken?
On je mračni kaster, koji se odlučio za svetlo radi mene.
Može da izabere? Što ne možeš i ti?
Kažu da za ženskom kasteru,
njena prava priroda odabire za nju.
Ne znam zašto je tako.
Ajd' ponovo, čekaj malo,
brineš da ćeš kad napuniš 16, postati zla...
kučka, veštica... kaster?
Ostalo mi je samo 75 dana, Itan.
Ne znam šta ću biti.
Ne znam ko stvarno jesam, u sebi.
Ovako, prošle godine Lina Dukejn
bila je u tri različite škole u tri različita grada,
i proverila sam, i u svakoj od škola dešavale su se nesreće,
neprirodne vremenske pojave,
imali su... reći ću, imali su i smrtni slučaj.
Ovde imam peticiju
potpisanu od skoro 300 roditelja iz Gatlina koji zahtevaju,
zahtevaju da Lina Dukejn bude izbačena,
štaviše da Rejvenvudovima imovina bude...
Oprostite ako dolazim u pogrešno vreme!
Direktore Herbert.
Gradonačelniče Snou.
I prečasni Stevens, ako se ne varam? -Da, gospodine.
Gospođo Linkoln!
Kako se usuđujete?
U božjoj kući?
Jer moja familija poseduje zemlju na kojoj je sagrađena?
Ja sam razumeo da je ovo sastanak svih članova ove zajednice.
Sad, znam da imate pametnija posla na ovako lep dan,
pa ću vrlo kratko.
Optužbe protiv moje nećake su faslsifikati i laži.
Prema meteorološkoj službi,
a možete to potvrditi na Googlu,
bilo je sezonski neubičajeno jakih pomeranja vazdušnih masa sa istoka,
koje su izazvale nečuvena razaranja po celoj obali Južne Karoline. Dakle...
Moja nećaka će se vratiti u ustanovu,
koju se Gatlin usuđuje da naziva obrazovnom,
i daljeg proganjanja neće biti.
Zahvaljujem svima na saradnji.
Ti nemaš prava da nam govoriš šta da radimo,
bez obzira koliko para imao.
Gospođo Linkoln, vi ste u pravu.
Moje bogatstvo ne bi trebalo da mi pruži nadmoć.
Pa ipak, pošto su moji preci osnovali Gatlin,
moja imavina pruža više od prosečnog.
Na primer, ako bih donirao stari mlin, za, recimo...
centar za lečenje od narkotika?
Dalje, posedujem zemlju na kojoj je podignut motel.
Njegovo zatvaranje bi izazvalo neprijatnosti
nekima od vas, gospodo!
Morali bi da putujete van grada da bi se videli sa svojim prijateljicama.
Dok vaše supruge veruju da održavate još jedan od sastanaka
udruženja za rekonstrukciju događaja iz američkog građanskog rata.
Dakle? Mogu li da pretpostavim da je ovo pitanje sad elegantno okončano?
Ja se ne bojim tebe ili tvoje zle sorte!
Bog naš kreator će te kazniti plamenom pakla
zajedno sa teroristima, ateistima, homoseksualcima,
demokratama, liberalima, socijalistima
Greenpeace i svim ostalim neprirodnim gadostima!
Draga gospođo Linkoln,
Na vašem mestu bih pozdravio bilo kakvu vatru,
možda bi imali sreću da spali taj nesrećni šešir na vama.
Serafina.
Očekivao bih da te vidim u nečem više šik.
Ma daj, Mejken.
Savršena je. Ona je stub društva.
Ali u pravu si za šešir.
Tragično. Ali kad pozajmiš telo, moraš da pozajmiš i garderobu.
I dragi moj, pomislio bi da je ta žena izmislila ovaj stil.
Da vidimo ovako.
Je li ti nedostajala sestrica?
Nije.
Ne budi neprijtan.
Nekad si obožavao igre u mraku.
Sećaš se?
Osećam da gubiš moći.
Tako tužno. Nestaju, a ti znaš zašto.
To dođe kada se pretvaraš da si nešto što nisi.
O! Tatina kravata, baš slatko.
Kletva će je zahtevati, Mejken.
Nisi sasvim sigurna, zar ne?
Da znaš zasigurno, zašto bi uvlačila dečka u to?
Nisam ja uvukla dečka!
Ljubav ga je uvukla.
Lina i smrtnik čekaju jedno drugo otkako su rođeni.
Imaju tu boleštinu zvanu sudbina. Čak je i tvoja Lajla to osetila.
A znaš zakon našeg reda:
Kaster ne sme da se zaljubi u smrtnog.
Da izvineš, ispalo je bolje nego da sam planirala.
Ta prva ljubav, ah! Takva draž!
Takva lepota!
A onda prvi očaj.
Kakva gorčina!
Tako bolno!
Dovoljno da bilo koju devojku okrene mračnoj strani.
Bila ona smrtna ili kaster.
Baš sam uzbuđena! Linin rođendan pada na
najmoćniji solsticij u 5000 godina!
Više energije će biti oslobođeno nego ikad u ovom zemaljskom ciklusu,
I svetu će doći kraj. Biće moćnija od nas,
Mejken, i doneće slobodu za nas, sve!
Za šta?
Za doba bez skrivanja.
Tako sam...
Umorna od skrivanja!
Ovi paraziti su dovoljno dugo radili po svom, ne misliš li?
Evo ti dobre igrice:
Imenuj jednu vrstu kojoj će nedostajati njihova?
Vidiš? Ne možeš!
Jer smrtni ne rade ništa, osim što troše i uništavaju.
Izmisle ideje...
kao što su Bog, ljubav, poštenje.
A onda iskoriste te iste ideje
da ubiju svakog koji se ne slaže sa njima.
Stvarno želiš da se družiš sa takvima?
Mole se neiskreno, a onda se čude zašto im čarolija ne deluje.
Ne cene čak ni svoje mizerne male živote,
osuđeni da im bude uzet.
Jadna stvarčice.
Sad nastupamo mi, Mejken.
Dragi, vrati se.
Vrati se.
Lina će im doneti kraj. -Ne!
Lina se neće okrenuti mraku. Previše je jaka.
Ona se tu ne pita, dragi moj.
Kletva je već počela da deluje.
Ne, to je laž!
Šta je laž, g. Rejvenvud?
Oprostite.
Lina se vraća u školu. I tu je kraj ovome.
Vau! Ti i Lina Dukejn. -Da, nikome da nisi rekao.
Daj, zar da uskratimo Emili da izbaci kandže?
Kladio bih sa da Lina to stvarno i može.
Šta?
Ko od vas lepotana je Itan Vajt?
Dobro. Ko od vas ume da se služi jezikom?
Mene... ja... Ja Itan.
Itan!
Da li se znamo? -Ni najmanje.
Ja sam Ridli Dukejn, prati me.
U srodstvu sa Linom?
Srce, te dve što gledaš su u srodstvu!
Ovo je moj drug Link.
Baš ti je zadovoljsvo, Link?
Oh, i meni... ovaj...
Ulazi. -Nisam pozvan.
Mislim da njen ujak ne bi voleo...
Veruj mi, porodica umire da te vidi.
Rejvenvud.
Dugo je bilo.
Lina i ja smo više sestre nego rođake.
Čudi me da me nije pomenula,
ali opet, sigurna sam da mnogo toga ti Lina nije spomenula.
Hvala vam, ljubazni gospodine. Izgledam dobro?
Uvek se malo unervozim kad treba da vidim familiju.
Imaš lepe oči.
Sreća tvoja što su ove usne obećane.
Mogu li?
Mm, kakav džentlmen.
'broveče, majko.
Ridli!
Rekla sam ti da se ne mešaš!
Kako da propustim praznik sa porodicom, mama?
Gle, gle...
Ridli draga, kakvo neprijatno iznenađenje!
Ujko Mejken, kako star i slab izgledaš!
Pomalo se sećam da sam zaboravio da te pozovem,
ali tebi sam sigurno rekao da ne prelaziš ovaj prag ponovo!
Šta?
Šta si mu uradila? -Pozvala sam ga na večeru, to je sve.
Zašto ne otpratiš svog neobučenog prijatelja u trpezariju?
Nisam...
Zdravo, rođako.
Izgledaš lepo.
Itan?
Zar nije sladak? Ostao je bez daha.
Mora da je od ljubavi.
Mejken? -U redu je Lina,
Ovde ne može nikome ozbiljno da naškodi.
Jesi li siguran u to, Mejken?
Ne budi drska prema ujaku!
Del, pripremi još dva mesta
za naše nepozvane goste. Hvala ti.
Ti sedi pored mene, slatki.
Sedi lepo ovde.
Sešo? -Larkin!
Itane, ovo je moj mlađi brat, Larkin.
Nisam te viđao ovde.
Ko je ovaj što se stisnuo? -Larkin, upoznaj Itana Vajta.
Vidi, vidi...
Ovo! Je naša draga, slatka baka.
Koju svi volimo do smrti.
Tebe nismo očekivali, dete.
Da te pogledam.
Zašto li je tako?
Kad pogledam u tvoje oči, vidim samo njene.
Vas dve ste zajedno, je l' da?
Majko!
Kako bi bilo malo muzike?
I zašto ne bismo svi posedali
i osećali se prijatno? Da popijemo malo vina!
Dozvoli...
Ah... mamine domaće grancle!
Ne hvala.
Dakle, rođo?
Nekih značajnih planova za rođendan?
Ništa zbog čega bi se ti brinula niti smatrala pozvanom, rođo.
Ali Lina draga, trebala bi biti...
zabrinuta, mislim.
Tako važan rođendan. -Sad je dosta, Ridli.
Nadao sam se da ćemo preživeti praznični obrok.
Šta ti hoćeš?
Samo da ponovo budem sa svojom porodicom, rođo.
Ti pripadaš tmini,
više ne pripadaš ovoj porodici.
Ridli draga, više ništa ne možemo da uradimo za tebe,
veoma mi je žao.
Ne zameram, mama.
Ali Lina i ja smo iste.
Pitam se, kada i ona priđe tmini,
hoćete li i nju izbaciti? -Dosta.
Mislite da ćete moći da sačuvate Linu tako dobrom i nevinom?
Zar nisam ja bila ista kada sam odabrana?
Koliko se ja sećam, bila si razmaženo derište od rođenja.
Možda nisam bila dovoljno voljena?
Ja sam dala najbolje od sebe.
I vidi šta sam ja postala.
Ma da, okrivi majku!
Mislite da je Lina dobra devojčica sada,
ali to neće značiti ništa.
I ako zbog svoje prirode ne pripadne mraku, hoće zbog kletve.
Već je počelo. -Opominjem te.
Kakva kletva? -Ne obraćaj pažnju na njene laži.
Znaš da jeste istina.
Baš neučtivo od mene!
Dragi moj, da te poslužim.
Gubi se od njega!
Je l' ćemo tako, rođo?
Lina, daj prekini s tim!
Prekinite!
Dobra devojčica se razbesnela, čini mi se.
Lina dete, nema potrebe za tim.
Prekinite to, ovog časa!
Uplašila se da će izgubiti svog dragocenog malog smrtnika.
Već je bliža tmini nego što sam ja bila!
Znaš da je to laž.
Gubi se odavde!
Dosta s tom vrteškom!
Već mi je muka od toga da svi smatraju
kao da si po nečemu posebna!
Nema ničeg posebnog u tebi!
Reci joj, Mejken! Ti znaš kojoj strani će pripasti!
Bolje ti da se kloniš mog dečka, ti veštice!
O, gospode!
Dečko, a?
Hoće li mu biti dobro?
Neće mu biti ništa.
O kakvom prokletstvu je Ridli govorila?
Izmišljala je da bi te razbesnela, da izgubiš kontrolu nad sobom.
Nemoj da joj dopustiš.
Larkin, pomozi da ga odnesem u sobu.
Hoće.
Ždereš tu dok se kasterke bore,
kao da ti je jedino bitno da uzmeš stidak!
Bolje bi bilo da ostane, još sam gladan!
Jesi li video kako gleda dečka?
Ne možemo ih razdvojiti više.
Onda jeste počelo.
Zdravo.
Kako se osećaš?
Kao i svako ko je prošao kroz trpezarijski tornado. Ništa strašno.
Žao mi je zbog Ridli, nisam znala da se vratila.
Da, pomalo kučka od veštice, zar nije?
Ona je sirena.
Može da natera smrtne da vide ili urade sve što poželi,
posebno muškarce.
Zar nije to definicija za kučku?
Nije uvek bila takva.
Bile smo kao sestre.
Putovale zajedno, delile stvari,
radile domaće zadatke, gledale Diznija.
Bile smo deca.
A onda, kad je napunila 16, Ridli je pobegla.
Rekla je kako oseća da se okreće mračnjaštvu.
Rekla je da mora da ode pre nego što povredi nekog koga je volela.
Pre nego što povredi mene.
Pratila sam je.
A onda se desilo.
Sve sam videla.
Volela me je, znam.
Nije fer to što joj se desilo.
A isto to može da bude i meni.
Neće. -Jesi li me video večeras? Ne mogu da se kontrolišem.
Lina, ne verujem da imamo jednu sudbinu i nikakav izbor.
Sami gradimo svoje živote.
Dve karte, molim. Hvala.
Ovo je Lina. -Zdravo, Lina.
Zdravo.
Možda možeš da prevariš njega, ali mene ne.
Potresla sam se.
Ah, zahladnelo! -Zahladnelo, baš.
Zdravo, samo... Samo jednu, molim.
Hej.
Nemoj im dopustiti da te uznemire, važi?
Hoćeš još kokica?
Što si ih sipao u džep?
Uvek sakrijem malo, jer Link sve sam pojede.
Izvini stvarno, nisam znao da mi je to tu.
Ne, u redu je.
Hoću da vidim.
Itan! Itan, ne!
Da se nisi usudio! Da se nisi usudio da me napustiš, Itan Karter Vejt!
Probudi se, Itan.
Telo mog tela, neka ustane
Duša moje duše, duše povezane
Krv moga srca, meseca, plime
Moj spas i prokletstvo, ne napusti me!
Dženeviv!
Pogođen sam?
Šta se dogodilo sa tvojim očima?
Draga moja Lina, vidiš li sad zašto moramo prići tmini?
Mi potičemo od Dženeviv, njena tamna moć nam je u krvi.
O kako si mi nedestajala, kćeri.
Tvoja majka Serafina se vratila kući po tebe!
Da, i oni mogu da mrze nastavke!
Gotovo je.
Nema ničeg više. Obavilo je svoju svrhu.
Lina? Prokletstvo je počelo kada je tvoja pra-pra-pra baka,
Dženeviv Ketrin Dukejn, počinila zločin zbog ljubavi sa smrtnikom.
Tvoj predak. Itan Karter Vejt.
1864. je dezertirao. Vratio se kući, svojoj Dženeviv.
Ali je ubijen na njene oči od vojnika Unije,
koji su držali Grinbrau za vreme bitke na Hanihilu.
U svom ludilu i očaju, upotrebila je čini koje su nam zabranjene.
Da bi ga vratila u život.
Čini zbog kojih je prokletstvo?
Nijedan kaster ne sme da poništi smrt.
Tako da je njenu dušu zauvek progutala tama.
Ali čarolija je delovala. Dženeviv ga je volela. Zašto ga je ubila?
U toj vrsti tame ne postoji ni sećanje na ljubav. Samo moć.
Sve ima cenu.
Rekao si mi da je moja majka mrtva.
Lagao si me! Zašto?
Zašto!? -Lina!
Naše reči i jezik ne mogu da opišu sve što postoji.
Postoji više način da neko bude mrtav za nas.
Ne, reći ću joj. Tvoja majka, Serafina,
je najmoćniji mračni kaster od svih nas.
Ona živi u tami, u senkama.
Kad se i pojavi, kamuflira se kao neko drugi.
Nema u njoj ljubavi za tebe.
Od toga sam i pokušavao da te zaštitim.
Znači uzeće me tama bez obzira na sve?
Ne, nije neizbežno.
Znam tvoju istinsku prirodu. Jaka je.
Serafina je to prepoznala takođe. Zna da će te bez prokletstva,
tvoja narav opredeliti za svetlo! Verujem da kletva može da se skine.
Ali moraš da imaš volju toliko jaku da kontrolišeš sopstvenu prirodu.
To sam joj i ja rekao. -Prvo što moraš da uradiš je da se otarasiš njega.
Da uradi šta!? -Serafina te koristi.
Nije istina! Ne, slušaj me... -Itane, pusti.
Ako želiš prekinuti kletvu, moraš kontrolisati osećanja.
Ljubav prema ovom momku te stavlja u strašnu opasnost!
Kako ti to možeš da znaš? Nikada nikog nisi voleo.
Prezireš smrtnike.
Nikad nisi imao prijatelja ni u našem svetu.
Kako možeš da znaš?
Znam da ničeg dobrog ne može biti kada volimo smrtne.
Lina, slušaj me. Mora biti drugog načina da se raskine prokletstvo!
Ni ne pomišljaj na to, mladiću!
Ubićeš vas oboje. Moraš da izađeš iz njenog života.
Je li ti jasno?
Lina, reci mu zbogom.
Mejken drži Linu u Rejvenvudu. Ne dozvoljava da je vidim.
Misli da je najbolje za nju da nas razdvoji.
Ali nije u pravu. Znam Linu.
Znam je kao što znam sebe.
Osećam da će otići tamo gde mogu da dođem do nje.
Dobro veče, gospođo Linkoln. -Zdravo dušo.
Samo čas.
Neće.
Ova vrata su izgleda zaglavljena.
Uvek problemi sa ovim starim kućama. -Baš. -Krive se.
Link nije tu. -Znam, znam.
Na zabavi je kod Savane Snou. Sva su deca tamo.
Morala sam da okrenem nekoliko brojeva,
kako bi bio pozvan, zbog... Eto... zbog toga što se druži sa tobom.
Žao mi je što ste se namučili, gospođo. -Trebalo bi da i ti odeš na tu zabavu,
da budeš u krugu svojih pravih drugova. Dece koje pripadaju ovom gradu.
Večeras mi nije nešto do zabave, gospođo.
Baš šteta. Dobro, eto, ispekla sam kolače,
mislila sam da uđem, da popričamo.
Moja bitka nije sa tobom, sine. Nije. Nikad nije bila.
Radi se o toj devojci, njenoj zavodljivoj drskosti.
a ti nemaš majku da ti pomogne. Mogu li da uđem?
Ne gospođo. Mislim da ne možete.
Jesam li ja tebe dobro čula, Itan?
Moram li da pitam ponovo? Mogu li da uđem!
Ne gospođe, ne možete.
Ali napravila sam ti kolače! I to... baš od ničega!
Da me zvizneš bičem i nazoveš "Sonja"!
Lina je našla tvoju kuću! Au, kako je to slatko!
Tebe ću da pitam!
Ja sam na tvojoj strani, sinko!
Šta je malo prokletstvo prema iskrenoj ljubavi?
Svakome je jasno da ste ti i Lina prosto stvoreni jedno za drugo.
Dok vas smrt ne rastavi.
Lina?
Izlazi iz kuće.
Ali, Lina...
Neće mrdnuti!
Lina, molim te, možeš li da izađeš da ti kažem...
Moram... -Napusti kuću! -Ne!
Poslušaj, za sopstveno dobro.
Poslušaj ih. -NE!
Muka mi je više da slušam tvoju familiju. Jurili su me, vrteli hipnotizovali,
paralizovan i zamalo sam ubijen od tvoje familije.
Lagano gubim razum poslednje dve nedelje
i sad mi tvoja majka dođe pred kuću i priredi predstavu
od koje me umalo strefi infarkt, ali znaš šta?
Nije me briga, za njih, za prokletstvo!
Nećeš ići u mrak i nećeš me izgubiti!
Šta god radila,
šta god da su mi uradili, i dalje sam tu.
Šta ti to govori?
Kako može dečak da skine kletvu? On nema moć.
Ne štitimo je mi sada. Nego dečak.
Ema, treba nam tvoja pomoć.
Zašto ste došli kod mene?
Ono kako ste govorili o amajliji,
o kletvi.
Oprostite, ali vi znate više nego što ste rekli.
Molim te, Ema.
Ovde nećete naći ništa od onog što vam treba.
Dođite pozadi.
Ovo mora da ide ispod celog grada!
Cele države.
Gatlin je sad kao glavni grad kastera Amerike.
Vašington je bio ranije,
dok ih Nensi Regan nije naterala da presele.
Ona je bila jedini smrtnik kojeg su se bojali.
Znaju da je kaster ovde.
Ema, zašto si nam onda otkrila ovo?
Čuvar mora da bude pitan.
Čuvar, kao... Vi ste...
Kasterska biblioteka je u nadležnosti
vidovnjaka kao ja, već generacijama.
Nešto o čemu se ni ja nisam pitala, usput rečeno.
U ovim knjigama je istorija kastera iz celog sveta.
Zakoni kojima se čuva balans između svetla i mraka.
Udalji se od toga!
Mejken dolazi svaki dan
i čita svaku knjigu gde ima nešto o zabranjenoj čaroliji.
Nije našao ništa?
Ali ti možeš.
Bog nas podari onoliko koliko možemo poneti.
Čak i ako ne verujemo u sebe.
Zatvori oči.
Pogledaj u svom umu ono što tražiš,
kao da si već našla.
Znala sam!
Knjiga Meseca!
Najmoćnija knjiga drugog sveta,
živa poput tebe ili mene
jača od svake magije, dobre ili loše.
Je li Mejken čitao? -Nije mogao.
Knjiga odlučuje ko će je čitati.
Ovde nema ništa napisano.
Otkriće nije tako lako,
Crnoj magiji treba vremena da se pokaže.
Tama će te ispitati.
Ne brini, naći ćeš. Samo pazi da ne postaneš ista kao tvoja majka.
Hajde.
Vodio sam Linu u kastersku biblioteku nedeljama,
ali Lina gubi nadu.
Što duže traje, više promena vidim na njoj.
Naći ćemo rešenje, okej? -Ti si samo smrtnik, otkud ti znaš?
Mogu i ja da puštam vetrove. Ne baš uragane, ali...
Što jednostavno ne priznaš? -Priznam šta?
Već je počelo. Postajem mračna kučka, osećam.
Ne, Lina. Samo si pod stresom.
Nije bitno šta je uzrok.
Postajem to, a ti si suviše glup da to vidiš.
E, sad jesi kučka.
Stvarno! Je l' ovo bilo neophodno?
Ja se slažem sa tobom!
Dobro de, ja sam samo glupi smrtnik
koji ne ume da napravi ni grom,
ali znam da nećemo naći rešenje
ako ne prestaneš da sažaljevaš samu sebe.
Hajde! Cimni jedan zemljotres! Da vidimo šta dobiješ time.
Svi moraju da se suoče sa sranjem u životu, Lina!
Što ti vičeš na mene?
Hoćeš da budeš normalno ljudsko biće? Šta misliš kako je to?
Mi nemamo moći da promenimo stvari kad god nam se svidi.
Biti čovek znači osećati se loše. Osećati se sjebano,
biti uplašen i ne biti u stanju da uradiš bilo šta po tome,
dok ne oguglaš ili se nekako izvučeš iz toga.
I vičem jer mi je stalo do tebe,
što normalni ljudi rade kada vole jedno drugo,
a jedno od njih se ponaša kao derište!
I hoćeš li više da zaustaviš ovu kišu po meni?
Žao mi je.
Moraš da pobegneš od mene.
Ne znam šta... Samo dođe.
Tebi još nije jasno, izgleda?
Ne želim da budem nigde dalje od ovog gde sad stojim.
Bilo jedno ili drugo.
Uplašena sam da ću te povrediti.
U ljubavi je to rizik za svakoga.
Mislim, povrediti, ubiti. -Hajde.
Ubij me.
Koji deo od "ako nisi kaster ne diraj" ne razumeš?
Bilo je kastera u Građanskom ratu?
Kasteri su se borili uz smrtne vekovima. U svakom ratu, na svakoj od strana.
Imaju neke druge sposobnosti, ali time nisu ništa pametniji.
Ono što mi nije jasno,
svake nedelje ideš u crkvu,
kako veruješ u sve ovo a i dalje veruješ u Boga?
Bog je napravio sve stvari, je l' tako?
Na svakom od nas je da odluči šta su od toga bile greške.
Moja mama je dolazila ovde, zar ne?
Sa Mejkenom?
Sretali su se ovde ponekad.
Mejken je voleo da joj pridikuje o svom svetu.
Mejken je bio zaljubljen u nju, zar ne?
Niko ne može da zna šta Mejken voli ili ne, ali...
Lajla je sigurno bila blizu toga.
Itan?
Volela je tvog oca.
Putuješ negde?
Gde god je Lina. Čak i ako to znači Gatlin. Šta radiš ovde?
Ne znam kakvu moć imaš nad Linom, ali...
Došao sam da te zamolim da je oslobodiš.
Nemam nikakvu moć, Mejken.
Samo je volim.
Onda samo okončaj to.
Ne mogu. -Čak iako to znači uništiti Linu koju voliš?
Ne može. Jer ono što Lina i ja osećamo jedno za drugo,
može da se pretvori u nešto pogrešno ili zlo.
Nikako.
Dok sam živ neću razumeti vas, stvorenja.
Nemate nikakvu stvarnu snagu,
živite od milosti sila koje su vam van kontrole,
a ipak, verujete da vaše osećanje
nekako sve to čini ispravnim.
Mora se imati malo vere, Mejken.
Lina? Jesi li dobro?
Lina?
Lina? -Da? -Nešto nije u redu? -Ne.
Mislim da sam našla nešto.
Da? Šta? Daj da vidim!
Ima mnogo da se čita,
i da se promisli. Moram da se usredsredim.
Dobro.
Pa sam mislila...
Moram to da obavim na svoj način.
Ti bi me samo skretao pažnju,
pa sam mislila da je bolje da sad odeš kući,
a kad završim da te zovem.
U redu?
Naravno.
Kako ti želiš, u redu? -Hvala.
Volim te.
Dobro, pričaćemo kasnije.
Lina? Otišao je.
Reci mi.
Lina.
Postoji samo jedan način da se skine kletva.
Dženeviv je koristila zabranjenu čaroliju,
da pruži život onome koga voli.
Da bi se prekinulo prokletstvo, onaj koga ja volim treba da umre.
Bože! Šta ćeš da radiš?
Neću da povredim Itana.
Nikad.
To je fraza, Ema.
Ne može da objasni sve.
Ima drugih načina kako neko koga voliš može da umre.
I to je sve što knjiga kaže?
Da! Sve što kaže da treba skinuti kletvu je obaviti neke kasterske rituale
svaki dan i noć, do polaganja.
Pa šta bude!
Hej, znamo šta će da bude.
Treba nešto da uradiš za mene.
Od sad pa do rođendana, neću da mislim o polaganju.
Vidiš ovu tetovažu?
Hoću samo da budem s tobom, da radimo normalne stvari
koje rade momak i devojka. -Super.
Evo večeras je božićna zabava
i mogla bi da ideš sa mnom?
Itan Vejt me poziva na ples?
Bože!
Razmišljam o tome.
Gomila ludih klinaca i čuvari koji ih drže na oku...
Odvratno! -Zvuči savršeno.
Još mi nije jasno šta ima u tome? -A?
Hoću da kažem, mi ne slavimo Božić.
Šta poželiš svake godine, i nikad ne dobiješ?
Bolje ne, mislićeš da nisam kul tip.
Nije problem, ne mislim da si kul ni sada.
Sneg.
Zezaš?
Da, vidi, uvek sam želeo jedan od onih belih, filmskih Božića.
Gledaj ovo, ovo je patetično! Ovo nije Božić.
Znaš da se to da vrlo lako srediti.
Znam.
Stvarno to želiš?
Kako ću preživeti da me celog života iznenađuješ?
Čuješ kako je tiho?
Zbogom, Itane.
Itan!
Jesi okasnio sa igranke sinoć?
Hoćeš da izvadiš ovu ćurku iz frižidera? -Da.
Ne sećam se. Mora da sam bio prilično... umoran.
Ali sam dopbro odspavao posle duže vremena.
E to je dobro.
Lina dolazi na večeru za Božić? Ima brdo hrane.
Lina?
Lina Dukejn.
Lina Dukejn? Zašto bih zvao Linu Dukejn na večeru?
Jedva je znam. Ne priča ni sa kim u školi.
Ti je poznaješ?
Emilina mama kaže da je ona bila u nekoj psihijatrijskoj ustanovi.
Ne može se verovati svemu što Emilina mama kaže, ali jeste malo čudna devojka.
Osim one gluposti sa građanskim ratom i klope,
ne izlazim iz kreveta cele ove ferije!
Ne želim da držim propoved danas,
Umesto toga, samo bih da vam pričam.
O reči koju ne čujemo često više.
Žrtva.
Nije ono što bih nazvao modernom reči.
Ljudi čuju reč žrtva i uplaše se
da će im nešto biti uzeto.
Da će morati da se odreknu nečeg bez čega ne mogu.
Žrtva za njih znači gubitak.
U svetu koji nam govori da možemo imati sve.
Ali ja verujem da je iskreno žrtvovanje pobeda.
Jer zahteva našu slobodnu volju,
da se odreknete nečeg ili nekog koga volite,
za nešto ili nekog koga volite više od sebe.
Neću da vas lažem. To je kocka.
Žrtva ne može odneti bol zbog gubitka.
Ali pobeđuje u borbi protiv ogorčenosti,
Ogorčenosti koja guši svetlo svega što stvarno vredi u našim životima.
Šta ćemo sad, tetka Serafina? Odrekla ga se.
Ona voli tog dečka. Kletva još može da deluje,
ali trebaće nam njegov drug.
O, moj mali slatkiš? Treba samo da pozovem i dotrčaće.
Mogu li ponovo?
Ne smeš nikome da kažeš. Obećaj da nećeš reći nikom živom?
Neću, kunem se.
Dobro, poslednji put. Probaj ponovo.
Au, kul!
Reći ću ti šta možeš ti meni da uradiš, šećeru.
Čućeš me jasno i glasno.
Kao i uvek do sad.
Da umreš, nemaš predstavu koliko to volim.
Strava.
Uđi.
Jesi li spremna da se udesiš?
Vrlo je lepa.
Uradila si ispravnu stvar.
Kako ću znati da li je vredelo?
Kad kletva spadne, osetićeš.
Znaćeš.
Pristižu gosti, dušice. Vreme je.
Mejvis, izgledaš vrlo posebno!
Pa, i ovo je vrlo poseban dan!
Mama? -Zdravo, medeni.
Oprezno s tim. Nema zrno, ali može da te oprlji.
Kasnite. Uzmite puške i municiju. Idite na Grinbrau.
Zdravo svima i, oh, hvala što ste došli.
Mesec samo što nije izašao i trebalo bi da počnemo.
Oprostite... Kako je od davnina rečeno...
Svoj zahtev će ispostaviti ono što je priroda.
Jer tako je predodređeno od pet elemenata,
da ove noći, stari ciklus završava i počinje novi.
Kad se snage Svetla i Tame pokažu,
od ovog deteta, koje postaje žena...
Lina Dukejn, njena istinska narav,
će privući istinsku prirodu sveukupne moći za novi ciklus.
Hej, stoj!
Ili me upucaj.
Ovo toliko svrbi,
kunem se, radije bih glumio poginule.
Ovo je neverovatno glupo. Bolje da sam...
Hoćeš da ubijemo jedan drugog?
Odemo da gledamo neki film? -Aliens na blu-ray?
Važi.
Na tri.
Može.
1, 2, 3
Šta se desilo? -Ne znam.
Itan! Itan?
Itan!
Lina... -Nemoj.
Prekini vatru!
Gde je Itan?
Na Grinbrau. Beži odavde, devojko!
Itan!
Ne, ne, ne...
Ne! -Lina, ja...
Ne, nemoj...
Ne možeš im verovati, rođo.
Poubijaće se međusobno bez ikakvog razloga.
Lina, žao mi je. Nisam hteo...
Dobrodošla u porodicu, moja draga, posebna devojčice.
Počinje oluja, g. Lee. Da prekinemo?
Lina stani.
Mejken?
Zaustavi to, molim te.
Mejken? Mejken, šta si uradio?
Prokletstvo je moralo da se plati.
Ne razumem.
Neko koga voliš mora da umre.
Prljav trik, Mejken. Nije fer.
Mejken?
Obećao sam njegovoj majci.
Ne smem da te izgubim!
U redu je, u redu je, Lina. -Nije.
Ne daj im da te prevare.
Izaberi... ono što jesi.
Šta radiš?
Mislim da se ovi tiče samo nas, mama.
Slažem se!
Ridli, ne boj se. Na našoj je strani.
To je naša Lina. Slušaj me dobro.
Ti si moja ćerka. Uvek sam htela da budeš sa mnom. Oni su mi te uzeli!
Mesec se pomalja i bićeš pozvana da budeeš ono što ti je suđeno
Prihvati, dušice. Samo to možeš!
Niko to ne može.
Pusti me! Jača je od tebe.
Lina... Lina, slušaj!
To je bila njena ideja.
Rekla mi je da svakako dolaziš tmini.
Ja te nikad ne bih povredila!
Sećaš se kad sam otišla da te ne bih povredila?
Lina?
Idi.
Hvala, rođo.
Ličiš na mene mnogo više nego što želiš da priznaš.
Niko nije savršen.
Lina, imaš velike moći, mogu da te naučim kako da ih koristiš.
Mogu da te naučim kako da budeš najmoćniji crni kaster od svih ikad!
Jako lepo od tebe, mama.
Malena, ovaj smrtnik kog misliš da voliš, ne možete nikada biti zajedno! -Znam.
Jesi li me ikad volela, mama?
Znaš, ne sećam se više. Nijedna majka zapravo ne voli ćerku.
Nije to lako, znaš. Izgurati drugu ženu iz svog tela,
mlađu, bolju verziju sebe, sa svim mogućnostima i nijednom greškom?
Ljubav je varka uma, znaš.
Ne postoji stvarno.
U prirodi nema ničeg takvog.
Ljubav je čarolija koju su skovali smrtnici,
da bi se njihove žene nečim zabavljale umesto vlašću.
Ja hoću da imaš vlast!
Hoću da budeš ona koja stvarno jesi.
Sve dok budem kao što si ti.
Imaš mračnu stranu u sebi. Ne pokušavaj da to porekneš.
Ne poričem. -Onda prihvati. Pođi sa mnom, budi sa mnom.
Mi ćemo vladati u novom svetu.
Našem svetu!
Šta to radiš?
Postoji novi svet, mama.
Ali nije sav mrak i nije sav svetlo,
i nije sav naš.
Sećam se sad, jesam te volela,
volela sam te, volim te, draga!
Ne bi trebalo da koristiš reči koje ne razumeš.
Još uvek ti trebam! -Uradila si dovoljno, mama.
Moraš da se povinuješ!
Mejken?
U redu si, rođako?
Da.
Mejken reče da je ovo jedini način da vas zaštiti oboje.
Mogao se čuti zvuk, zvuk kako se lomim.
Plakala sam što je živeo,
jer je umro.
Bila sam zaštićena, bila sam sigurna.
Znala sam samo da je ona devojka koja sam bila, nestala.
Bio je u pravu!
Ništa dobrog ne izađe kad voliš smrtnog.
Oni ne mogu da opstanu u našem svetu.
Izlazi, idi, Itan!
"6 MESECI KASNIJE" Očisti se.
Od prkosa, nade, ljubavi, besa, zahvalnosti.
Obriši svetlo, obriši mrak, počisti sve.
Da ne ostane ništa.
Spreman si? -Da. Trebalo bi da smo u
Njujorku u četvrtak, ako nas posluži vreme.
Odsešćemo kod Linkovog rođaka u Bruklinu.
Dođi. -Zvaću te čim stignem.
Zovi kad god možeš.
Ćao.
Zdravo. Lina, je li tako?
Ćao! Da. -Itan Vejt. -Da, znam.
Hteo sam, ovaj...
Žo mi je što se nikad nismo dotakli toga, ali hteo sam da kažem kako mislim da su
tvoje pesme sa literarne sekcije
stvarno odlične.
Hvala. Lepo od tebe da to kažeš.
Odlaziš? -Da. Putujem na koledž.
Upisaću NYU.
Odlično.
Kul naslov! Bukovski?
Je li dobar?
Definiši "dobar".
Zadrži.
Poklon za odlazak iz Gatlina.
Stvarno?
Hvala ti. -Nema na čemu.
Kul. Hvala. Dobro...
Vidimo se. -Vidimo se.
Ej, da posetimo moju mamu u bolnici, usput nam je.
Naravno.
Zatvoreno
Postoji mesto u srcu gde je uvek praznina
i u najlepšim trenucima to ćemo znati.
Postoji mesto u srcu gde je uvek praznina
i mi ćemo čekati i čekati u tom mestu.
LINA!
HVALA STO STE GLEDALI FILM NA NASEM SAJTU
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM