Obrada: FILMO-CENTAR WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM Ako vam secka kliknite prvo II Pauza, pa tek onda ? Play. © FILMO-CENTAR UZIVAJTE
Skloni se sa puta!
U redu, evo ih.
Filipe, budi se. Kladim se u 100 evra da ću im pobeći.
Filipe? - Dogovoreno.
Krećemo!
Bože, večeras ti dobro ide.
Sranje.
Već si im bio pobegao.
Izlazite iz auta! Ruke na haubu!
Dupliram. 200 evra da će nam dodeliti pratnju.
Opet ćeš izgubiti.
200 evra da će nam dodeliti pratnju! - Dogovoreno.
Hajde! Pokažite mi vaše ruke! Vaše ruke do đavola!
Čekajte. Objasniću. - Umukni. Ruke na haubu.
Čekajte. - Izlazi iz auta. Smesta!
Polako!
On ne može da izađe. Čak ni ne može da otvori vrata.
Pobogu, pogledajte ga!
U prtljažniku su invalidska kolica. On je invalid. Proverite!
Skloni se od mene.
Priča istinu. - Eto vam!
Šta ste mislili?
Mislili ste da vozim toliko brzo iz zabave?
Išao sam u bolnicu. Radim za njega. Ima napad!
Što više čekamo, gore je. Ne može da se pomera. Zato sam ja ovde.
Mislim da imamo problem ovde.
Dođi da vidiš ovo.
Šta koji kurac sada da radimo? - Tako je, mislite o tome. Ne žurite.
Ali u međuvremenu pozovite njegovu kćerku od 15 godina
i recite joj da je njen otac mrtav zbog vas.
Jer ako ga ne odvedemo u bolnicu za 5 minuta, gotov je.
Ali vi ne žurite.
Mislite. Mislite brzo. On umire!
U redu, ne gubi više vreme. Kreni.
Gde ideš? - Urgentni centar.
Ispratićemo vas, sigurnije je. Idemo, ispratićemo ih!
Otišli su. Odlaze.
Dobro.
Filipe, ovo je tako odvratno.
Ne mogu da se bakćem sa tim, kako stvaraš to... bljak.
Dobro, kad tad ćeš morati da dobiješ dozvolu.
Da, ali u međuvremenu, "Ispratićemo vas, sigurnije je."
Pratnja od 200 evra.
Šta? Nikada se nisam kladio u toliku sumu novca.
Hajde da malo proslavimo.
"Ispratićemo vas, sigurnije je."
Iskuliraj. Dosta sam ti pomogao.
Filipe, pratnja. Bezbedna pratnja!
Evo ga stiže.
Pobrinuli smo se oko toga. Nosila će biti ovde veoma brzo.
Hoćete li da budete u redu? - Da, dobro je.
Srećno. - Kako god.
Šta sada?
Sada pusti mene da odlučim.
NEDODIRLJIVI
BAZIRANO NA ISTINITOJ PRIČI
Da li imate preporuke?
Da. Nostrifikovao sam diplomu Kanadske akademije lepih umetnosti.
Sertifikat o sposobnosti za brigu o invalidima.
Overio sam je u poznatom institutu u departmanu Land, 2001.
Završio sam srednju školu i imam bečelor diplomu
iz socijalne i porodične ekonomije.
Ne volim da... Mislim... Većinu vremena sam proveo učeći a ne radeći.
Koja je vaša glavna motivacija?
Novac.
Humanost.
Kod mene se sve vrti oko humanosti. - Dobro za vas.
Da pomažem drugima. To je dobro, zar ne? Da li je to dobar odgovor?
Sviđa mi se komšiluk.
Volim invalide. U stvari još od malena.
Rekao bih, potpomaganje u razvijanju samostalnosti kod invalida.
Njihovo uklapanje u društvo.
Sportovi takođe. Morate da se krećete, znate.
Mislim na društveni život.
Ovi ljudi ništa ne mogu da rade...
Video sam... Imao sam svoje prvo profesionalno iskustvo...
To je bila gospođa Dupon Morati.
Dosta stara žena...
dosta stara...
Pomagao sam joj...
do kraja, dan za danom.
Na gerijatriji je bilo dobro takođe. Imali smo "kraljev kolač".
O, ja sam isto tako ekspert u administraciji.
Finansijska pomoć... Socijalna pomoć...
Ja... Ne znam...
možda da se prijavite?
Proverićeš, Magali. Ali mislim da neće odobriti...
Ivan Laprad? - Da.
Ne, ne, ne, beži! - Čekam 2 sata. - Sada je na mene red.
Zdravo.
Došao sam da mi potpišete dokument.
Molim vas da sednete.
Imate li preporuke?
Preporuke? Imam.
Dakle?
Pažljivo vas slušamo.
"Kool & the Gang", "Earth, Wind & Fire".
To su dobre preporuke, zar ne?
Ne znam za njih. Sedite.
Ako ne znaš za njih, ništa ne znaš o muzici.
Mislim da nisam neobrazovan u pogledu muzike.
Čak iako ne znam za taj "Sool" sta god već... - Ne.
"Kool & the Gang".
Šta je sa vama? Znate li za Šopena, Šuberta, Berlioza?
Pitaš me da li znam za Berlioza?
Iznenadio bih se kada bi znao išta o Berliozu.
Ja sam stručnjak, ništa manje.
Stvarno...
Koga tamo znaš?
U kojoj zgradi? - Kako to misliš u kojoj zgradi?
Ali, čoveče...
Berlioz je bio poznati kompozitor pre nego što je tvoje mesto stanovanja
nazvano po njemu. Pisac, kritičar iz 19. veka.
Šalim se. Znam ko je Berlioz. Vidim da se u humor razumeš koliko i u muziku.
Nemaš pojma o tome.
Ispričaj nam o tvom dokumentu.
Treba mi potpis... Da dokaže da sam bio na razgovoru.
On kaže da nažalost, uprkos mojim očiglednim kvalitetima...
kakvo god sranje obično koristite,
još uvek niste zainteresovani.
Trebaju mi tri ovakva kako bih opet dobio novac od socijalne pomoći.
Razumem, socijalna pomoć.
Nemaš neku drugu motivaciju u životu? - Imam.
Evo je jedna ovde. Ova ovde me stvarno motiviše.
Dakle, šta se dešava?
Potpisaćeš? Nećeš potpisati?
Žao mi je što ne mogu sada potpisati.
Zašto tako? - Zašto?
O da, to je malo neugodno.
Jer imam poslednji rok, a pošto prilično kasnim...
Zaista je "malo neugodno".
Zar motivacija ne može da potpiše umesto tebe?
Ne, Magali ne može to.
Šteta.
Ona bi mogla da mi da broj.
Moraćeš opet sutra da dođeš.
9 ujutru. Dokument će biti potpisan.
Ne bih želeo da te lišim socijalne pomoći.
Izvini što ne mogu da te otpratim do vrata. - Sve je u redu.
Ne ustajte... Mislim, ostanite da sedite.
Vidimo se sutra.
Nina? - Da.
Da li je ona ovde? - Ne. Vratiće se kasno.
Ne, ne, ne! Hej!
Ne koristite to sada, svu vodu ste mi odvukli.
Zaustavite vodu!
Izlazite.
Kupam se, šta radite ovde? - Pusti me. - Izlazite.
Najuri ih. Hajde.
Bitu, ne šalim se.
Nina! Nina. Izlazi, ti i ta tvoja debela stomačina!
Pusti!
Daj mi peškir. Zašto ste još uvek ovde?
Svi se gubite!
Bitu, hajde!
Hej! Bitu!
Šta misliš da radiš?
Sedi.
Šta hoćeš? Koka-kolu ili ovo?
Hoću koka-kolu.
Odakle dolaziš? - Iz škole.
Možeš li da izbaciš kantu za đubre?
Gde ćeš sada?
Da jašem konja.
Tako je, ponašaj se kao pametnjaković.
To je za tebe.
Gde si bio?
Na odmoru. - Na odmoru?
Misliš da ovde ljudi ne pričaju?
Ja sam neverovatno glupa?
Nije te bilo 6 meseci. Nisi nijednom nazvao. Ništa.
I vratiš se kao da ništa nije bilo, dajući mi kinder jaje?
Misliš li da ću time da platim stanarinu?
Namirnice?
Misliš li da je ovde hotel?
Gledaj me dok ti pričam.
Imbecilu.
Nemoguće je pričati sa tobom. - Hoćeš da pričamo?
U redu.
Slušam.
Sada slušam.
Znaš Drise...
Molila sam se puno za tebe.
Ali Bože, oprosti mi...
Imam i drugu decu.
Još uvek se nadam za njih.
Ne želim više ovde da te vidim.
Nosi svoje stvari.
I gubi se odavde.
Kapiraš?
Odlazi.
I otišao je!
Ovaj je bio dobar, zar ne?
U redu, idem.
Misliš da nije smešan?
Da? - Ovde sam zbog svog dokumenta. - Da, čeka vas.
Znaš, dokument. - Uđite.
Možeš li da kažeš Filipu da je momak stigao?
Naravno.
Dakle? - Cvekle nisu sasvim zrele.
Ali rotkvice su dobre. - Dobro. - Zdravo.
Hajde.
Samo da znaš, imao je tešku noć.
Poput tebe, očigledno.
Dan počinje u 7 sati
sa medicinskom sestrom.
Potrebno mu je 2-3 sata nege svakog dana.
Upozoravam te, većina ljudi odustane posle jedne nedelje.
Dođu i odu veoma brzo.
Dakle...
Sviđa mi se nameštaj, muzika, kul je i sve to...
ali mislim da neću da je kupim.
I nemam ceo dan.
Slušaj, zatraženo je od mene da ti priredim obilazak,
i ja imam da radim pametnije stvari.
Ionako je obilazak skoro gotov.
Evo, možete da komunicirate preko bebi telefona.
Poput toki-vokija je. Ti čuješ njega, on čuje tebe.
Prema ugovoru, imaš takođe i svoju sobu.
Toalet.
I kupatilo.
Kupatilo samo za tebe.
Alo...
Ovamo je.
On te čeka.
Jedan minut.
Potpisao sam tvoj dokument.
U koverti je, na stočiću.
Uzgred, kako je to biti primoran da se oslanjaš na druge da bi živeo?
Šta? - Nemaš problem što živiš na račun drugih ljudi?
Dobro mi je, šta je sa tobom?
Misliš li da ćeš biti sposoban da radiš?
Mislim na dužnosti, satnicu rada...
Obaveze.
Nisam bio u pravu. Duhovit si.
Toliko sam duhovit da sam spreman da te uzmem na jednomesečnu probu.
Hoćeš li jedan dan da razmisliš o tome?
Mislim da nećeš izdržati ni dve nedelje.
Šta je?
Ne smeš zaboraviti nijednu kost ili mišić.
Sve mora da se pokreće.
Hoćemo da kožu i zglobove održimo zdravim.
Moraćeš biti veoma temeljan.
Rigorozan. U redu? Jesi ukapirao?
Hej, budi se!
Spavaj noću. - Ne spavam. - Pomozi mi.
Prenećemo Filipa u njegova kolica.
A onda na tuširanje.
Znaš šta?
Pokušaj sam. Pokaži mi.
Ne plaši se. Napred.
Ne plašim se.
Eto. Dovoljno dobro? - Čekaj!
Ne puštaj ga dok nije u potpunosti privezan.
To je jedan od mojih grehova.
Niko mi nije rekao.
Ja sam u procesu učenja.
Hoćeš li rukavice ili šta već? Trljaj jače, pobogu.
Ne peni se! Ovo je čudan šampon.
Kako ide? - Perem mu kosu,
ali ne peni se.
Kako to misliš? Šta pobogu... Da li me to zezaš?
Stavio si kremu za stopala na njegovu kosu.
Čekaj, čekaj...
Molim te, reci mi da umeš da čitaš.
Izgledaš vrlo talentovano, zar ne?
Izgledaju potpuno isto. Zašto nije samo jedan za sve?
Ima ih 20.
Dobro, sada nastavi. Neću ovde da budem 2 sata.
Koristim ovaj? - Onaj na kome piše "šampon".
Hoćeš li da budeš dobro? - Naravno, biće mu dobro.
Moja stopala nikada nisu bila negovana tako dobro.
Ručaj, Marsela. Sve je u redu.
Opa, da li ovo dolazi sa suknjom?
To su kompresivne čarape. Ako ih ne nosim, moja krv neće da teče
i onesvestiću se.
Neću da ti obuvam čarape.
U tom slučaju imaćemo problem.
Pošto ja neću to da radim, moraćemo da... do tačke... Mislim...
moraćemo da smislimo ako... Marsela!
Možda ona može da se vrati,
i ona to uradi.
Pošto je ona žena, zna kako to ide.
Ne znam zašto uopšte raspravljamo. Neću to da uradim.
Čak i za tebe, bolje bi ti bilo da se onesvestiš u ovom trenutku...
Moraš da odbiješ, da se zauzmeš za sebe. Marsela!
Nećemo da navlačimo čarape.
U čemu je problem, imaš posla sa čarapama. Imaš slatku minđušu u uhu.
Mislim da ti se slaže.
Oladi sa tim drskim govorom, u redu?
Izgleda kao da imaš iskustvo...
Nemaš? Nikada nisi pomislio o tome
da otvoriš salon lepote ili tako nešto?
U redu. Gotovo.
Za šta su ove rukavice?
Sačekaćemo neko vreme za to.
Nisi sasvim spreman.
Ne. Nije sasvim spreman.
Šta to znači, Marsela?
Šta je to? - Objasnićemo ti pre ili kasnije.
Marsela, moramo da popričamo.
Postoji problem sa procesom učenja.
Nije u pitanju nespremnost. Neću to da radim.
Neću da praznim guzicu nekog stranca.
Čak ni ne praznim prijateljevu guzicu.
Ja obično ne praznim guzice.
U pitanju su principi.
Možemo li da pričamo o ovome kasnije? Kada završim sa ručkom, na primer?
Ne.
Nema potrebe da pričamo o tome kasnije. Završio sam sa time.
Čudno je, ne sviđa mi se.
Nisam ništa rekao za čarape. Ali nije mi svejedno.
Pravim kompromise, molim te da učiniš isto za mene.
Gotov sam sa pričom oko pražnjenja guzice. - Mislim da kapiram.
Nije u redu. Završio sam.
Prijatno. - Hvala.
Lepo, a? - Sviđa mi se.
Da li vam smetam?
Da li je ovo pozorište?
Pokušavam da jedem ovde? - Hej, kako je?
Da li znaš gde mogu da nađem pivo? - Pokušaj u svojoj kosi.
Imali smo pakovanje od 6 piva, da li si ih uzeo?
Ne znam. Briga me. Povedi svoju pajalicu i gubite se.
Hajde, čistimo se odavde. To je novi tip što radi za mog oca.
"Tip" ima ime, znaš.
Do đavola.
Šta je? - Izvini.
Šta se desilo? - Ništa.
Jesi siguran? - Aha.
Masiram.
To je ludo.
Da li se zabavljaš?
Ništa ne osećaš tamo dole!
Šta do đavola...
Šta opet izvodiš? - Eksperimente.
Baš ga briga, ništa ne oseća! Vidi!
Prestani, opeći ćeš ga.
Advokat.
Ne, to je lično. Kasnije ću ga pročitati.
Lični dosije?
U redu.
Smeće.
Mada, ona ima nešto.
Možemo li da napravimo dosije za kurve?
Prijatno. - Hvala.
Molim te.
Izvini.
Žao mi je.
Sranje, zaboravljam.
Jebi ga, izvini.
Dobro je.
Drise? Možeš li doći?
Čuješ li me, Drise?
Molim te, možeš li da dođeš?
Drise.
Šta je? - Skoro je 9. Filip čeka.
Već je 9? Izgubio sam pojam o vremenu, bila mi je potrebna večnost da zapeni.
Ova soba je svinjac. - Skuvaj mi kafu, dolazim.
Šta je sa bebi telefonom? Treba da uvek bude sa tobom.
I želim nutelu! Ne džemove sa čudnim nepoznatim voćem.
Neću tamo da uđem.
Čak ni ti! Neću da te utovarim pozadi kao konja.
Šta je sa ovim?
Ne odgovara mi.
Kako to misliš? - Moram da budem pragmatičan.
Pragmatičan?
O, do đavola!
Kučkin...
Dobar osećaj, zar ne?
Jeste! - Tako je dobro.
Vatren!
Idemo.
To je opet komšija. Uvek ovde parkira.
Misli da mu je ovo mesto za parkiranje.
Vidim da će doći do neke promene.
Ćao, kako ide, Patriče Svejzi? - Šta? - Da li bi hteo šolju kafe?
Mogu li to da vidim? - Šta do...
Dođi ovamo.
Sada pročitaj ovo. Pročitaj!
"Zabranjeno parkiranje".
Glasnije. Ne čujem te. - "Zabranjeno parkiranje"! - Tako se to radi.
Pročitaj donji deo znaka. - "Rezervisano mesto".
Sada to upamti, i gubi se odavde.
Požuri.
Čisti se!
Otvaramo u utorak. Biće prodato do utorka uveče.
Možemo li da idemo? Gledaš je jedan sat.
Moraćemo kada tad da pođemo.
Ova slika izražava sveobuhvatno spokojstvo.
A isto tako i nasilje.
Smatram je vrlo emocionalnom. - Crvene mrlje na beloj pozadini su emocionalne?
Koliko košta?
Mislim da je 30.000 evra. Mogu da proverim ako želite.
Zaista bi bolje bilo da proveriš. Zvuči precenjeno.
Nećeš da daš 30.000 evra za ovo sranje?
Ne mogu da verujem... - Bolje bi ti bilo da poveruješ.
Ovaj batica je krvario iz nosa na belom platnu i traži 30.000 evra za to?
Reci mi tvoje mišljenje, Drise, zašto ljude interesuje umetnost?
Ne znam, u pitanju je posao. - Nije.
To je jedina stvar koja ostaje posle nekoga.
Sranje. Za 50 evra i odlaska u gvožđaru,
može i posle mene ostati nešto.
Mogu dodati i plavu boju pride, ako želiš.
Prestani da pričaš gluposti. Daj mi čokoladne bombone.
Neću.
Daj mi čokoladne bombone.
Nemaš nogice, nema bombonice.
Hej, šalim se.
To je šala.
O, to je šala! - Pa da!
Šala... - Dobra, zar ne?
Stvarno smešno.
Klasika.
Nemaš nogice, nema bombonice.
Daj mi jednu.
Tako je dobra! - Smiri se.
O, hajde!
Nemaš nogice, Filipe.
Reći ću opet pred uštogljenom ribom. Šteta što nema publike.
Žao mi je, pogrešila sam u vezi sa cenom.
Eto. - Da.
Košta 41.500 evra.
Kupiću je.
Stvarno?
Ćao, Filipe.
Kako si?
Pozvao si me, evo me.
Slušam.
Šta je tako važno?
Nisam te "pozvao".
Zar ne možeš da pretpostaviš?
Ko je taj tip?
Svi su zabrinuti.
Ivon mi je rekla da je nepouzdan, brutalan.
Udario je komšiju.
Filipe, znaš bolje od mene da treba da budeš oprezan.
Ne smeš nikome dozvoliti da živi kod tebe.
Posebno s obzirom na tvoje stanje.
U ovom slučaju...
Nisam u potpunosti siguran da znaš sa kim imaš posla.
Nastavi.
Imam kontakte u policiji.
On nije Al Kapone, ali,
nije ni Majka Tereza.
Samo što je izašao iz zatvora. 6 meseci zbog pljačke draguljarnice.
Barem da je kvalifikovan,
ali sam čuo da nema pojma.
Budi oprezan. Znaš da je momak iz predgrađa nemilosrdan.
To je to.
To je ono što želim. Neću milosrđe.
Često mi dodaje telefon, znaš zašto? Jednostavno zaboravi.
U pravu si. U stvari nema saosećanje za mene.
Ali on je jak, snažan, zdrav i nije glup kao što ti misliš.
Za sada, s obzirom na moje "stanje" kao što kažeš...
Baš me briga odakle dolazi i šta je učinio.
Kako želiš.
To je sve što si imao da kažeš.
Hej, Magali.
Imaš minut? - Ne, ne baš.
Samo sam hteo nešto da ti pokažem na brzaka.
Šta je to? - Ne prepadaj se, videćeš.
Jedan minut, to je sve. - Dogovoreno.
Dakle? - Dakle, imaš kadu.
Pogledaj.
Stvarno fascinantno. - Aha.
Pa šta? - Mislio sam...
Mogli bismo da se okupamo. Velika je. Ima dovoljno mesta.
Imam so za kupanje, gel za tuširanje.
U redu.
Naposletku, zašto da ne?
Upravo tako. Zašto da ne.
Kreni.
Počni da se skidaš. - O, igraćeš prljavo.
Sviđa mi se to.
Skidam se. Nema problema.
Šta?
Gde ćeš?
Pristala si!
Čak ni ne moramo da koristimo so.
U šta ti gledaš?
Ujutru sam uvek uznemiren, kada pošta stigne.
Kao što je Apoliner jednom rekao...
Citiram...
"Očajan sam kada nemam vesti od tebe..."
Čekajte.
Pogubila sam se, idete previše brzo.
Stala sam kod, "Kao što je Apoliner jednom rekao...".
Citiram, "Očajan sam kada nemam vesti od tebe..."
Možda ne kapiraš, ali ovo je intiman trenutak.
Ne, ne kapiram. - Vrati mi to.
Ugasiću ga ako mi objasniš.
Nema šta da se objasni.
On šalje pisma.
Pisma?
Kome? - Ženama, obično.
Reci mi, ko je ona?
Niko posebno. Eleonora.
Ko je Eleonora? Nikada je nisam video.
Kako to?
Tako funkcionišu dopisne veze.
To znači da pišu pisma.
Komuniciraju samo pomoću pošte.
Nisam glup, kapiram.
Da li su to ona plava pisma?
Kakav zavodnik.
"Diktira" poput šefa.
Šta je sa tobom?
Zar ne postoji neko?
Čak ni Alber, baštovan?
Nikako. - Hajde, primetio sam.
Uvek ti se smeši.
Jesam u pravu?
Jesam u pravu ili nisam? - Prestani. Bezveze je.
Pa je l' dobio malo ili šta?
O čemu pričaš? - Da li je posadio svoj krastavac?
Šta?
Ne mogu da verujem. - Albere, Albere...
Uskoro. - Ne!
Uskoro, veruj mi.
Jebem ti.
Zdravo.
Da li si dobro?
Da li ti treba muzika?
Ostani miran.
Smiri se, Filipe.
Filipe. Hej, Filipe.
Pokušaj da se opustiš.
Diši polako.
Možeš li da me čuješ?
Polako.
Bićeš dobro.
Treba mi vazduh. Vazduh!
Svež vazduh čini da se osećaš sjajno.
Koliko je sati? - Ne znam, oko 4 ujutru.
Nisam bio u Parizu u ovo doba noći odavno.
Šta se desilo?
Propratni efekat leka.
Doktori ih zovu "avetinjski bolovi".
Pre ću reći da sam smrznuta šnicla bačena u vreli tiganj.
Ništa ne osećam, ali je još uvek bolno.
Mora da prestane. Mora da postoji nešto što će ih ublažiti.
Da. Ovo bi moglo da ih ublaži.
Pa, svi smo pomalo bolesni kada dođe do ovoga...
Možda sam čak i bolesniji od tebe.
Uzgred, hteo sam da te pitam. O ženama...
Možeš li? Kako to ide?
Moram da se prilagođavam. - Ali konkretno... Možeš li ili ne?
Ne znam da li ti je poznato, ali ne osećam ništa od vrata nadole.
Dakle, ne možeš.
Komplikovano je.
Mogu, ali nisam ja uvek onaj koji odlučuje kada.
Isto tako, negde drugde se može pronaći zadovoljstvo.
Zaista? - Ne možeš ni da zamisliš.
Naravno da ne mogu. Kako to misliš?
Uši, na primer.
Šta sa ušima? - To je veoma osetljiva, erogena zona.
Ližu ti uši?
Nisam mogao ni da pomislim na to.
Filipe.
Povuci. Pomoći će ti. - Kakvo je ovo sranje?
Hajde, ne može da bude gore.
Povuci.
Hajde, jače.
U redu, podelimo.
Još.
Još malo. - Dosta za večeras.
Izvini što ovo opet spominjem, ali me stvarno interesuje ono oko uveta.
Ako imaš crvene uši, to znači da si napaljen?
Tako je.
Ponekad se čak probudim sa ukrućenim ušnim školjkama.
Sa obema?
Upoznao sam svoju ženu Alisu dok smo studirali političke nauke.
Imali smo po 20 god.
Ona je bila visoka i elegantna.
Veselih svetlih očiju.
Video sam slike u tvojoj kući. Plavuša, zar ne?
Nije loša. - Bilo nam je neverovatno zajedno.
Želim i tebi isto.
Bože, kako sam je voleo.
Onda je ostala trudna jednom, dva puta...
Imala je šest spontanih pobačaja.
Na kraju su doktori uspostavili dijagnozu.
Nije joj bilo ostalo još mnogo.
Pa ipak smo odlučili da usvojimo.
Gospodine.
Molim vas.
Molim vas!
Da.
Želim...
Ja ću tart taten.
Ali dobro ispečen. Jer smo sa čokoladnom tortom imali problem.
Sva je iznutra bila tečna, svuda je tekla. Bila je čudna.
Tako treba "polu pečeno" da izgleda, gospodine.
To je zbog toga? - Da.
Ja ću i dalje tart taten.
Oduvek sam voleo nadmetanje.
Ekstremne sportove, brzinu...
Da idem brže, više...
Imao sam sve to sa paraglajdingom.
Otišao sam visoko, sve sam mogao da vidim. I da dišem.
Odgajan sam sa ubeđenjem da sam bio dovoljno dobar da pišam na ceo svet.
Hteo bih nešto da popijem. Usta su mi suva.
To je jedan od propratnih efekata pušenja trave.
Koji su ostali? - Čini te gladnim.
I brbljivim.
Nije trebalo da odem jednog dana na paraglajding kada je bilo loše vreme.
Ali si otišao.
Možda da podelim Alisin bol, jer sam znao da neće preživeti.
Na kraju, dva slomljena pršljena.
I samo mi je ostala glava da se uduvavam.
Bol mi nije oduzeo sećanje.
Moj istinski invaliditet nije taj što sam u invalidskim kolicama.
Već što sam ostao bez nje.
Šta doktori kažu?
Znaš, uz skorašnji napredak, držaće me živim do 70.
Sa masažama i lekovima.
Skupo je, ali ja sam bogati kvadriplegičar.
Ja bih se ubio.
Pa, kada si kvadriplegičar ne možeš čak ni to uraditi.
Sranje. Tako je.
To je zajebano, čoveče.
Koji je danas datum?
Ne znam, 9. ili 10.
Zvanično je!
Šta? - Uspeo si.
Tvoj probni period je prošao.
Primljen sam? - Naravno da si primljen.
Mogu li da računam na tebe? - Aha.
Dobro. Onda mi vrati Faberžeovo jaje.
To je poklon od Alise.
Svake godine mi je poklanjala po jedno dok smo bili zajedno. Imam ih 25.
Veoma su mi važni.
Ne znam, šta ti...
Nisam ja to uradio.
Kakvo je to jaje?
Nina.
Šta ovde radiš? - Požuri, upadaj u kola.
Veži pojas.
Kako si?
Kako je u školi?
Zašto mi ne odgovoriš na poruke?
Bila sam zauzeta.
Pa reci mi, s kime si pričala na telefonu?
Sa policajcem, hteo je da priča sa mamom.
Pretvarala sam se da sam ona i rekla mu da će neko doći po njega.
Da li si pronašla moje jaje?
Da li si ga pronašla ili nisi?
Ne interesuje me tvoje glupo jaje. Ionako ga nisam našla.
Šta si im rekao?
Ništa. Nisam imao ništa da im kažem.
Imao sam samo 30 g, znaš zakon. Ništa nisu mogli.
Držali su me u pritvoru i na kraju su morali da me puste.
Da li hoćeš da pojedeš sendvič?
Neću da uđem u ovaj auto. - Smiri se.
Pusti me. - Umukni. Ko će da te odvede kući?
Ko će da te odvede kući?
Gubi se. - Ne tiče te se.
Gubi se!
Njene sjajne oči su bile urezane u krhke minerale.
I u ovoj čudnoj i simboličkoj prirodi...
"I u ovoj čudnoj"
"i simboličkoj"
"prirodi". - Kako je to dosadno.
Gde se neuprljani anđeo spaja sa antičkom sfingom.
Nikada nisam znala da li se sfinga piše sa "i" ili sa "y"?
Tako sam smoren od svega ovoga.
Piše se sa "i".
Da li zbilja moraš da izvodiš ovo sranje?
Sfinga, bele rade, anđeli...
Da li bi marila za tipa koji ti ovo govori?
Naravno, neki koriste prizemniji pristup.
Šta je sledeće?
Kako Eleonora izgleda?
Ne znam, ne zanima me.
Ovo je intelektualno. Emocionalno.
Za mene ovo više znači od fizičke veze.
Intelektualno, u redu, ali šta ako izgleda poput psa?
Imao bi intelektualnu vezu sa psom.
Veoma je elegantna. Stvarno.
Šta još?
Bravo.
Koliko se ovo razvija?
On je tako dosadan.
6 meseci. - 6 meseci?
I nikada je nisi video?
Ona bi stvarno mogla da bude ružna. Ili debela. Ili čak invalid.
Treba da dodaš ovo posle pesme, "Uzgred, koliko si teška"?
Zapiši to. - Hvala ti puno za tvoj koristan savet, Drise.
Vratimo se na to.
Gde sam stao?
Mislim da sfinga jede bele rade, trči po polju, izvodi otkačene stvari.
Da vidimo...
"čudnu i simboličku prirodu".
I u ovoj čudnoj i simboličkoj prirodi...
Moraš da je pozoveš.
Gde se neuprljani anđeo spaja sa antičkom sfingom...
Kažem ti. Pozovi je.
Obrati pažnju, Drise. Bolji sam u pismenoj komunikaciji.
Neverovatno.
U redu, ali ja ću potražiti njen broj telefona, ovo me opterećuje.
Hej.
Ona je sa severa, to nije dobro.
Ostavi tu kovertu.
Nikada nismo imali mis Francuske sa severa. Obično izgledaju kao groblje.
Vrati kovertu smesta.
Napisala je svoj broj telefona, pobogu. To je znak. Želi da je nazoveš.
Molim te. Ostavi se toga.
Napisala je svoj broj telefona, Filipe. Šta ti misliš? To znači, "Pozovi me".
"Želim da ti ližem ušne školjke."
Naravno, Filipe. - Ne zoveš je, zar ne?
Nju baš briga za poeziju. Šest jebenih meseci poezije...
On je lud. - "Nazovi me. Želim te."
Neću da pričam sa njom. - Proveriću da li ima čudan naglasak.
Severnjački naglasak je nikakav. - Spusti telefon!
Ona hoće parče od Filipa. Dobiće ga.
Halo.
Fin glas, za početak.
Halo...
Neću.
Halo... - Improvizuj, pričaj o belim radama i glupostima...
Eleonora?
Ovde Filip.
Dakle, ja...
Zovem te jer sam zbilja hteo da ti čujem glas.
I za sada, tvoje "Zdravo" već me ispunjava radošću.
Sačekajte. Daću vam je.
Prestani sa komplikovanim rečenicama.
Halo. - Eleonora. Ovde Filip.
Filip?
Da. Hteo sam da ti napišem pismo, onda...
Pisao sam ti pismo. I pomislio sam, zašto je jednostavno ne nazoveš.
Nemoj da zaboraviš da je pitaš za težinu.
Pardoniram? - Ništa.
U žalosti sam.
Dođe mi da plačem.
Plašim se. Bože, podari mi spokojstvo...
Upravo to, tako je! Ne mogu da te sateram u ćošak.
Kako je to sjajno što voliš Remboa. - Izvinjavam se.
Bio sam prvi u redu. - Eleonora. Drago mi je.
Da, jeste.
Kakav brbljivac, ne može se zaustaviti. - Šaljem ti poljupce.
Svi je ljubimo, ližemo uši itd.
Dobro. Šta ima?
Imam dobru vest i manje dobru vest.
Šta je dobra vest? - 52 kg.
52 kg? To je dosta dobro.
Osim ako nije visoka jedan metar.
S druge strane, želi sliku.
Pa? - Dosta.
Dobro veče. Mogu li da vidim vaše karte?
Dobro veče. - To je ovamo.
Savršeno. - Prijatno veče vam želim.
I ja tebi prijatno veče želim. Bićemo tačno tu ako nas potražiš.
Nećemo da se pomeramo. Posebno on.
Čekaj... Šta misliš da žene žele?
Ne znam. Lepog, šarmantnog, elegantnog čoveka...
Ne zezaj. Žele novac. Sigurnost.
Pitaj ovog lika.
A ti imaš sve to.
Možda sam naivan, ali još uvek mislim da imam nešto više od računa u banci.
Provela je 6 meseci čitajući tvoje proklete pesme. I to joj se sviđa.
Ona je čudna, ne brini.
Siguran sam da joj ne smetaju invalidska kolica.
To je tačno.
Plus momci sa severa piju mnogo i tuku svoje žene.
Uvideće da sa tobom takav rizik ne postoji. - Kretenu.
Mada, to je pragmatično razmišljanje, zar ne?
Aha, kako god.
Fotografija je dobar test. Ako uzvrati svojom fotografijom to je dobar znak.
Možeš poslati svoju fotografiju u kolicima,
ali da ne bude suviše očigledno.
Ne moraš da joj pošalješ neku jadnu sliku.
Kako balaviš i tako to, gde loše izgledaš.
U redu, u redu.
On ima problem. Veliki.
Ućuti ti.
On je drvo...
Pevajuće drvo.
Na nemačkom?
Prestani da me ućutkuješ!
Ionako je na nemačkom.
Kao da ovo nije bilo dovoljno.
Ti si lud.
O, čoveče.
Koliko traje? - 4 sata.
Jebem ti.
Opako si nekada izgledao.
Na kojoj?
Na ovoj.
Ima takođe i ova... Dosta mi se sviđa.
Invalidska kolica se ne vide.
Ali možeš da vidiš da se nešto dešava, i izgledaš zaista dobro.
Da li ćemo da uradimo ovo? - Ne znam.
Zar nisi uživao pričajući telefonom? - Jesam.
Samo to? - Jebeno sam uživao. - Pa?
Pa šaljemo ovu opaku sliku.
O tome ti pričam. Pokret!
Daj mi cigaretu. - Zar nikada ne kucaš?
Da li to slikaš? - Da, gubi se! - Zezaš me.
Haha, slikaš. Da li si takođe naučio i da čitaš?
Rekao sam ti da se gubiš odavde!
Ili šta? Pretući ćeš me? Da li se tako odnosite prema ženama u vašoj zemlji?
Poludela si. Odjebi!
Otići ću kada ja hoću. - Smesta!
Vidi, ja odlučujem da odem sada. - Idi!
Prokletstvo.
Zameni tu sliku drugom.
Molim te da ga lično pošalješ, i budi diskretna.
Kako vi kažete.
Sada baci drugu sliku u đubre.
Gubim kontrolu. Ludim zbog nje.
Šta nije u redu? - Tvoja ćerka.
Slikao sam... - Ti si... šta?
Da, kako god. Želeo sam da ti kažem da...
Treba da prestane sa tim, inače ima da je pljesnem.
U redu, iskuliraj malo. - Ne, neću da iskuliram ništa.
Zar ja nisam tvoje ruke i noge? - Jesi.
Želim da budem i tvoje šake takođe. Kako bi mogla da dobije što zaslužuje.
Pošto ne možeš ništa drugo da uradiš osim da je pregaziš kolicima.
Drise, zar ne misliš da preteruješ? Ivon.
Ivon...
Pa...
Možda bi joj bilo potrebno blago upozorenje.
Blago? Ima 16 godina, oblači se i šminka neprimereno.
Isto tako se vata sa iritantnim likom svuda po kući.
Ali to me se ne tiče. Takvo je njeno vaspitanje.
Imam problem sa tim što svakoga prezire.
Kako priča sa mnom. Sa tobom!
Šta smo mi? Robovi?
Ako mi dopustiš, odmah ću joj očitati lekciju.
U redu, kapiram. Pusti me da se ja pobrinem za to.
Onda se pobrini za to. Brzo.
Slomiću nešto...
On slika? Šta on slika?
Nemam pojma.
Ustaj, Filipe.
Stoji ti k'o saliveno. - Tako je.
Treba da poštuješ ljude koji rade za mene. Neprihvatljivo je. Razumeš li?
Mislim da ne razume. Strožije.
Uzgred, ne želim više da vidim onog momka ovde.
Kapiram! Pusti me na miru. - Neću da te pustim na miru.
Treba li da te pregazim kolicima da te nateram da me slušaš?
Tako je. Stižemo gde treba.
Ti si to naslikao? - Aha.
Sviđa mi se.
Ne kažem da bih to okačila u svojoj kući...
ali ona je...
Koliko misliš da ćemo dobiti za nju?
Videćemo.
Videćemo više ili manje?
Ona je...
Šta dođavola? - Šta?
Nisam hteo da koristim jezik. - Retardiran si.
Zar ne možeš da ideš brže? Ne mogu da trčim u ovim uslovima.
Na maksimumu sam. - Maksimum... Previše je sporo.
Mogu da odradim da ide 12 km na sat.
Da li je 12 km na sat u redu?
Da li je to najbolje što može da odradi? Možemo li brže?
To je maksimum. - Dovoljno.
O, da...
Ne, ne...
Zadrži se kod uveta.
Tamo.
Ćao. - Ćao.
Ćao, Ivon.
Ne, ne može da me čuje.
Ivon, veruj mi.
Dobro.
Bićemo kući u pola 9.
Da, doći ćemo na vreme, Ivon.
Šta ima? Ludi? - Aha.
Opet rođendan iznenađenja.
Pola sata ranije.
Svake godine se istraumira.
Zove celokupnu moju porodicu, svake godine ista priča.
Uglavnom dolaze da vide da li sam još živ.
Samo proveravaju.
A ja se pretvaram da sam iznenađen.
Svako daje sve od sebe.
Ali na kraju svi se smorimo.
Žao mi je.
Izvinite. Žao mi je.
Izvinite.
Ne smeta ti da zamenimo mesta? Rezervisao sam ovo.
U stvari, smetalo bi mi.
Veruj mi da ćeš to uraditi.
Hajde! Samo se pomeri ulevo.
Tako.
Veoma lepo s tvoje strane.
Odelo čini da izgledaš kao drugi čovek.
Dobro izgleda.
Ličiš na Baraka Obamu.
Stvarno?
Pali se na mene.
Barak Obama. Kako je to kul.
To je kao da te je neko nazvao... Tomislav Nikolić, na primer.
Koštunica.
Ili Džordž Buš.
Šta radiš? Propustićeš koncert.
Ostavi me na miru.
Jesi dobila ili šta? - Izlazi.
Šta se dešava? Eliza.
Eliza.
Ostavi me na miru, do đavola. - Šta si uzela?
Šta si to uradila?
Gde si ovo našla? - U Ivoninoj tašni.
Imodijum? Kakav ti je bio plan?
Samoubistvo?
Jednostavno ćeš da prestaneš da kakiš na 3 meseca? - Ostavi me na miru!
Čekaj, uzela si i ibuprofen takođe?
Umrećeš! To je opasno!
Šta treba da radimo? Da pozovemo hitnu?
Zašto bi to uradila?
U pitanju je Bastijen.
Šta sa njim? - Otkačio me je.
Briga ga za mene. Nazvao me je droljom.
To uopšte nije u redu. - Ionako niko ne bi mario ako bih umrla.
Gluposti! Prestani da govoriš to. Pridružimo se zabavi.
Zar ne možeš da se vidiš sa njim? Popričaš?
Sa kim? - Sa Bastijenom. Platiću ti.
Kako to misliš da ćeš da mi platiš? Stvarno si otkačila!!
Misliš da imam vremena da se bavim dečijim ljubavnim problemima?
Molim te. - Da popričam sa Bastijenom?
Platićeš mi? Sa kim misliš da pričaš?
Molim te, Drise.
Koliko?
Blesav si.
Dakle, ima nečega. Postoji posebna iskra u tome.
Ali mislim, 11.000 evra za nepoznatog umetnika izgleda mnogo.
S druge strane, ako je ne kupim, za godinu dana vredeće tri puta više.
A ti ćeš mi reći, "Rekao sam ti".
Jesam u pravu?
Reče da ima galeriju u Londonu? - U Berlinu.
Berlinu?
Pa to je...
Ne znam...
11.000 evra je puno.
Hajde, reci mi nešto. Da li ona ima nekoga?
Da, Freda.
Šta je sa Fredom?
Zajedno su 2 godine.
Ali stalno se mire i svađaju. Ima dosta varnica.
Upravo sada znam da im ne ide tako dobro.
Možda zbog mene. - Aha.
Da li je rekla nešto za mene? - Nije.
Dobro, naravno da jeste.
Malo.
To! Znao sam! Pali se na mene.
Šta, sprdaš se sa mnom?
Ne. - Smej se koliko želiš.
Jednog dana, Magali će biti u mom krevetu.
Nadaj se dobrom ishodu i imaćeš dobar ishod.
Pažljivo sa tim aperitivima, s obzirom na tvoje stomačne probleme.
Nisam doktor, ali znam da ako uzimaš imodijum, nešto nije u redu.
Izvinite. Molim vas.
Mogu da vas zamolim za uslugu?
Kratku mužičku kompoziciju za mene?
Ne, Filipe! Kulirali smo.
Da.
Vivaldi, Četiri godišnja doba.
Videćeš, svideće ti se.
Šta kažeš na to? Nemoj da mi kažeš da ništa ne osećaš?
Ne. Ništa.
Ama baš ništa.
Za mene, ako ne možeš da igraš uz nju to nije muzika.
Pokušajmo nešto drugo.
Da. Znam ovu.
To je reklama.
Za kafu, zar ne?
Sada ću te napustiti.
Očekuje me kralj u dvorcu.
Vodim trubadure tamo.
Idemo.
Ja sam hrabar i dobar vitez.
Vau, to je jezivo.
Podseća me na gole tipove.
Trče po polju goli.
I kikoću se.
Dobro, dobro. - Bah je bio opak.
Siguran sam da su sve ribe padale na njegovu muziku.
On je bio Beri Vajt 18. veka.
Znam ovu.
Svi ovo znaju. Naravno.
"Dobili ste Parisku agenciju za nezaposlene."
"Sve naše linije su trenutno zauzete."
"Predviđeno vreme čekanja, dve godine."
Da nije ovo Tom i Džeri?
Tom i Džeri...
Kakav kreten.
Upomoć! Upomoć!
Sada je na mene red. Slušali smo tvoje klasike, slušajmo moje.
"Earth, Wind & Fire". Pričao sam ti o njima. Tako su dobri!
Ovo je nešto drugačije. Ovo je nešto drugačije zasigurno.
Jesam u pravu? - Drise.
Drise. - Ne mogu da te čujem.
Hajde, igrajmo za Filipov rođendan.
Hajde, za Filipa.
Eto.
Dakle...
Zbog svega ovoga nisam stigao da ti predam poklon,
stiglo je jutros.
Nisam hteo da ti uništavam zabavu, ako je ružna ili slično.
Nikad se ne zna. Ali je barem odgovorila.
Pa, laku noć!
U redu, otvoriću ga.
Dakle?
Ne izgleda poput psa. Uopšte.
O, do đavola.
Mora da je jedina devojka sa severa sa svim zubima.
Evo i poruke.
"Dolazim u Pariz sledeće nedelje. Čekam tvoj poziv. Tačka tačka tačka."
Znaš šta znači, "Tačka tačka tačka", zar ne? - Šta znači?
To je dobro? - Naravno da je dobro, želi te.
Jedna tačka, dve tačke, tri tačke, želi te, kraj priče.
Želi me...
Dobro se osećaš, zar ne? - Previše sam uzbuđen da spavam. - Ali hoćeš.
Staviću sliku ovde.
Gleda te dok spavaš.
Eto. Laku noć, Filipe.
Lepo sanjaj.
Pokušajmo opet kačket.
Nije loše. - Ne.
Ne. Izgleda kao odžačar.
Ne sme da bude previše klasično obučen.
Šta sam upravo rekla? - Dobro, to je previše klasično.
Zaboravi na kačket.
Klasičnu ili fensi?
Ima nešto. Deluje.
Šta sa ovim? - Prestani da se smeješ.
Idemo na jahanje. - Dosta.
Ivon će me odvesti do tamo. Idem sam.
Stvarno? - U redu je.
Da. Snaći ću se.
U redu.
Mislim da pomalo ludim.
Ne brini, niko to ne primećuje.
4a puta c minus b na kvadrat.
B na kvadrat? Izašlo mi je 20, ne b na kva...
Hej.
Prošetaj, ti sa smešnom kosom.
Pa Bastijene... Sećaš me se? - Aha.
O, da? - Šta nije u redu? - Čuo sam šta si rekao Elizi. Nije to baš lepo.
Ništa nisam rekao... - Umukni.
Sada ćeš da se poneseš kao muškarac i izvinićeš se.
Žao mi je, čoveče. - Sklanjaj ruke.
Ne meni, njoj! - Dobro, njoj.
I donosićeš joj kroasane svakog jutra.
Obične ili sa puterom? - Šta?
Obične ili sa puterom? - Kakve god. Briga me.
Radi to dok želiš, ali radi kako valja. Bićeš dobar. - Da. Biću veoma dobar.
Sada se gubi. Gubi se!
I sredi kosu. Stavi rajf ili slično.
Koliko je sati? - 4.45.
Treba li da skinem kačket?
Da. Tako je bolje.
Koliko je sati?
46-47. Vreme ne prolazi tako brzo.
Hteo bih viski.
Da.
Gospodine.
Još jedan. - Mislim da to nije dobra ideja...
Neka bude dupli.
Gospodine, dupli viski, molim.
Halo. - Halo, Drise.
Šta sada radiš? Jesi zauzet?
Vežbam. Kako ide?
Zar nećeš da zbrišeš?
Bez pitanja?
Ne. Nema pitanja.
Hoćeš da ideš? - Da.
Gde ćemo? - Da udahnemo malo svežeg vazduha.
Da udahnemo malo svežeg vazduha.
Nakon što se istuširam biću tamo.
Idemo. Ponesi kačket.
Ali skoro je 6. - Idemo.
Dobro veče. - Dobro veče.
Dajte i njemu takođe šampanjac. Pomoći će mu da se opusti.
Nisam nervozan. - Stvarno? - Nisam.
Samo smo mi?
Drugi ljudi nisu došli? Samo smo mi.
Dobro, malo sam nervozan.
Zašto?
Ne znam.
Obojica znamo da nisi najsrećnija osoba.
Nesreća... Invalidska kolica... Tvoja žena.
Strašno je poput Kenedijevih.
Gospođice. - Da?
Možete li mu dati paket, molim vas?
Hvala.
Zašto?
Šta je to?
Toliko vrediš u poslu sa slikama. Dobio sam 11.000 evra za tvoju sliku.
Ne treba da prestaješ, imaš đavolski talenat. - Aha.
To je dobra cena. Znao sam to.
Osećao sam to. U pitanju je bio instinkt.
Sa muzikom i svim... Sve se uklopilo.
A onda, otkrovenje! Video sam svetlo.
Dobro, ostani skroman, hoćeš li?
Međutim, 11.000 evra, možeš li da veruješ?
Šta je to bilo? - Samo rupa u kabini.
Filipe, reci mi ako nešto nije u redu.
Bilo je divno poznavati te. - Nemoj Filipe, ne volim ovakve šale. Zaista.
Navikao si na dramu, ali ja nisam.
Moraš biti stvarno lud da uradiš to.
Pomalo.
Reći ću ti nešto, Filipe.
Ti si manijak. - Stvarno? Nisam to znao.
Sada pripremite Drisa. - Naravno.
Aha. U tvojim snovima. Neću ništa od ovoga da radim.
Čekaću te ovde. Slikaću. "Pripremite Drisa..."
Kako ćeš slikati?
Smej se ti koliko hoćeš. Neću da radim ovo.
Neću više. - Čekaj.
Skidaj ga. - Čekaj, čekaj.
Ionako ne moram, zar ne?
Čekaj, šta se događa? Nešto nije u redu?
O, čoveče. Jebem ti.
Zašto ide još više?
Šta se dešava?
O, moj Bože. - Hej, Drise.
Opusti se, pobogu.
Opušten sam, možemo li da se spustimo?
Iskusio sam ovo, kul je. Dosta mi je. Šta do đavola!
Šta se sada dešava?
Dosta, Drise.
Slušaj ovo.
Gde možeš pronaći kvadriplegičara? - Gde možeš... Ne znam.
Onamo gde si ga ostavio.
Užasno.
Užasan si.
Drise, neko te čeka.
Šta radiš ovde?
Zašto si ovo sakrio?
Ti mi odgovori na pitanje. - Kako si me pronašao?
Agencija za nezaposlene je poslala ovo. Tu se spominje adresa.
A šta je to? - Ništa. Pusti to.
Šta si to uradio? - Pao sam sa skutera.
Sa tvog skutera? - Aha.
Sereš. Ustaj.
Ovamo.
Do đavola.
Ovo je tvoja soba?
Reci mi šta se desilo? - Ništa.
Reci mi. - Ne tiče te se.
Kako me se ne tiče? Kriješ se ovde ali me se ne tiče?
Bilo nas je samo četvorica i sjebali su nas. Ali ne brini, platiće oni.
Nećeš nikoga naterati da ti "plati". Da li mama zna? - Ne.
Ne brini, imam to pokriveno. - Nemaš ti ništa pokriveno.
Ti si nepodnošljiv. - Aha.
Ostani ovde i ništa ne pipaj. Kapiraš?
Mogu li da legnem? - Ništa ne pipaj!
U redu, kapiram.
Kretenu!
Kažem ti, on je sa mnom.
Prestani da plačeš.
Nije ranjen, to je samo ogrebotina.
Dobro je. Smiri se, Nina. Niko neće nikoga da ubije.
To samo baljezga. Međutim, ne mogu da vodim računa o njemu. Radim.
Ne, nemoj da joj kažeš.
Idi plači u svojoj sobi ako hoćeš, ali nemoj ništa da joj govoriš.
Mislim da je vreme za krevet. - Ostaću još malo.
Sedi.
Sedi ovamo.
Šta misliš o toj ženi?
Izgleda opako. - Šta još?
Možemo li da idemo gore? Imam nešto da završim.
Zamišljam je kako ustaje,
i okreće se
da mogu konačno da vidim njeno lice.
Dečak liči na tebe.
Adama? - Da.
Video sam ga ranije.
Da sam naleteo na njega na ulici,
mislim da bih mogao da kažem da je to tvoj brat.
Čudno. - Zašto?
Jer on nije moj brat.
Stvarno?
Komplikovano je.
Da li je on tvoj brat ili nije?
Dobro. Shvatam.
Idemo.
Moji roditelji,
oni nisu moji pravi roditelji.
Oni su moji stric i strina.
Došli su po mene u Senegal da me uzmu kada sam imao 8 godina.
Nisu mogli da imaju dece, pa su otišli da vide brata koji je imao tuce njih.
Uzeli su najstarijeg.
Mene.
Zvao sam se Bakari.
To je moje pravo ime.
Ali u komšiluku je bilo nekoliko Bakarija pa su mene zvali Idris,
pa se to nekako promenilo u Dris.
Šta se onda desilo?
Onda je iznenada moja majka, mislim moja strina...
Zatrudnela je 2 puta.
Onda mi je stric umro.
A onda tu su bili drugi tipovi, druga deca. Rekao sam ti da je komplikovano.
Zar ne misliš da Adamu treba blago prevaspitati?
Došao je po tebe, zar ne?
Drise.
Mislim da je ovo kraj puta.
Ionako nećeš da guraš invalidska kolica čitav svoj život.
A pošto si radio dobro, dobićeš opet socijalnu pomoć za nezaposlene.
Dosta. Idemo.
Hajde. - Dobro.
Vasari Bakari. Bakari Vasari.
Divno je. Veoma poetično.
U njemu postoji aliteracija.
Znaš li šta je aliteracija? - Ne.
Dobro jutro. - Dobro jutro, Bastijene. Hvala.
Sutra užinamo. Možeš li da doneseš nešto više...
Naravno.
Doviđenja, Ivon. - Nisi zaboravio moje slatkiše, zar ne? - Nisam.
Dobro, hvala. - Pozdravite Elizu. - Vidimo se sutra.
Bastijene, moj prijatelju. Kako ide?
Tačno je. - Odlaziš. - Aha.
Ne brini, imam tvoj broj. Ubrzo ću te nazvati.
Znam da će ti biti teško. Izdrži. - Šteta.
Znaš da dobijam tvoju sobu? Moja ima neki problem sa vodom.
Mogao bih da ostanem, naposletku.
Grejali bismo se u krevetu zajedno.
Bio bi nam premali. Nisam sama.
Evo je. Ovo je Frederik. - Zdravo.
Ćao.
Kapiram...
Šta? - Razumem, to je tvoja...
Zato si ti...
Da.
Dobro.
Neću onda da te ljubim.
Raspoloživa bih bila za utroje, znaš.
Pa... Ja ću da budem dole.
Mada ne sada, moram da idem. Ali mogu da se vratim.
Moram da obavim nešto, ali ću se vratiti. - Šalim se.
U redu...
Vidimo se, momci.
Gospodin Mišel Saludi.
Neka sve vreme bude kod tebe!
Jesi besan zbog Magali?
Nisam. Dobra je.
Dobra je, ali,
čudno mi je bilo što mi odoleva. Nikada mi se to nije desilo.
Poljubac?
Da. Naravno.
Ivon.
Dobra si...
Vidimo se. Ivon.
Čekaj.
Više nam to neće trebati.
Ćao.
Pazi na stopalo.
Idemo.
Čekaj.
Koja je tvoja banka?
Dobro. - Izvinite.
Da li biste mogli da pomerite vaš auto? Ne možete da parkirate ovde.
Ovamo je napisano. - Pomeriću se. - Hvala.
Nazvaću te.
Zašto ti smeta? Čak ni ne vozimo.
U pitanju su principi.
Nastavi. Sačekaj me tamo.
Šta to radiš?
Dolazim.
Mogu da otkažem svoj sastanak, znate.
Naravno da nećeš. Zašto bi to uradila?
Lepo se provedi. Sve je u redu.
Ivon? Spreman sam.
Dobro. Odmah dolazim.
Dakle, sve je spremno.
Samo treba da ga nahraniš.
Pozovi me ako nešto nije u redu.
Pozovi me, u redu? - Aha.
Pa ako ste spremni, nahraniću vas.
Skini taj mantil. Osećam se kao u bolnici.
U redu. - Imaš li cigaretu?
Ne. Ne pušim. Ne više.
Da budem iskren, skoro sam ostavio,
i trebalo bi isto to da uradite.
Čak iako ne vežbate ili slično,
bolje je za vaša pluća, disanje.
Nećete da jedete.
Do đavola!
Hajde. Pažljivo.
Žao mi je.
Dobro jutro, gospodine. - Šta je?
To je osoba koju ste tražili...
Za masažu glave. Gospodin Žake.
Dobro jutro. - Gubi se!
Ostavite me samog. Odlazite!
Nešto sam pogrešio? - Ne, niste.
Ustao je na levu nogu.
"Ustao je na..." Idiot.
Moron.
Dris Vasari?
Da. - Na vas je red.
Posedovali ste vozačku dozvolu samo mesec dana.
Da, ali vozim već duže.
Mislim, vozio sam na privatnim posedima, van puteva.
Parkiralištima...
Dobar sam vozač.
Pročitala sam vaš dosije.
U vašem ličnom dosijeu ste napisali samo jednu reč: pragmatičan.
Da.
To je važno.
Zaboravili ste da spomenete još jedan važan aspekt po pitanju naše kompanije.
Jesam li?
Ne žurite kako biste mogli da pročitate naš slogan.
Hej, imamo rimu od 12 reči.
Izvinite.
Ne-žuri-te-kako-bis-te mogli da-pročita-te-naš-slogan.
12 reči.
To nije bilo namerno. - Vaša krilatica je "Tačno na vreme".
Zato stavljate Dalijeve satove.
Mali umetnički dojam.
Možda...
Volite slike? - Da.
Ja volim Goju. - Dobra je,
nije pevala mnogo od Pandi pande.
Da.
Stižem.
Dolazim.
Jeste dobro? - Jesam.
Pusti me na miru.
Da li vam treba voda? Mokar peškir?
Izlazi.
Mislim da mogu... - Izlazi.
Eto. - Hvala, druže. - Nema na čemu.
Lepo provedi vikend. - Takođe.
Šta se dešava? - Nije mu dobro.
Gde je sada? - Ranije je bio u bašti.
Dobro.
Dakle... Šta se dešava?
U čemu je fora sa bradom?
Vuk Drašković? Čiča Draža? U svakom slučaju, neki starac.
Cune Gojković. Potrebno ti je dobro brijanje. Povedi računa o sebi.
Bilo je i vreme da se vratim.
Odmah se vraćam.
Šta sada?
Sada pusti mene da odlučim.
Zar ti se ovo ne sviđa?
Oštar brzi rez bi me rešio muka.
Dobro je videti da ti ide bolje.
Dao sam sve od sebe. Otvori oči.
O, moj Bože. Užasno je.
Stvarno je loše. - Nije! Dobro izgleda. - Ne.
Vidi, kožna jakna bez rukava. Šešir poput onih što nose u Garavom sokaku.
Znam. Haris Džinović.
Izgledaš isto kao on.
Stvarno otkačeno. Pravoslavni sveštenik ili tako nešto.
Papa. - Tačno tako, papa.
Dosta.
Lud je.
Šta sad smeraš?
Plašim se. - Ne, videćeš, sjajno je.
Izgledam kao svoj deda. - Stvarno?
O, Filipe, brkovi me pale. Šta mi se to dešava?
Dobro. Obrijaću ostatak. - Hvala.
U redu.
Ne. Molim te. Ne.
Ne. Ne. - "Najn"!
"Najn" je ono što misliš. - Ne sviđa mi se to.
Filip je ljut. On je ljut.
Sada sam tvoja igračka.
Znaš da si lud, zar ne? Moraš da potražiš pomoć.
Zar ti se sada ne napadaju države?
Dobro, dolazimo i do toga, samo obrij ostatak.
Misliš da je ovo smešno? - Da, mislim o nacistima kvadriplegičarima.
Kako bi mogli da salutiraju?
Dobro, sada si se zabavio. Obrij to.
Zdravo, gospodine. - Zdravo.
Vasari. Imam rezervaciju za u 13.00 sati.
Da. Vasari. - Za mnom.
Ovamo. - Hvala.
Hvala, gospodine.
Dakle, Filipe.
Neću da ostanem na ručku.
Zašto? - Ne ostavljam te samog.
Samo se desilo to da imaš sastanak.
Sastanak? Kako to misliš?
Ne paniči. Biće u redu. - Šta do...
Samo ovog puta ne možeš pobeći.
Uzgred...
Trebalo mi je vremena, ali sam ga pronašao.
Prenesi joj moje pozdrave.
Drise.
Šta se to dešava?
Zdravo, Filipe.
Filip Pozo di Boržo sada živi u Maroku. Opet se oženio, i ima 2 ćerke.
Abdel Selu sada poseduje kompaniju. Oženjen je i ima troje dece.
Filip i Abdel su ostali bliski prijatelji.
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM