Fi-faj-fo-fom, FILMO-CENTARRRRRRRRR
ne pitaj odakle dolazi grom.
Ne pitaj gde su nestala stada,
ni zašto ptičije pesme nema sada.
Požuri kad ideš ka domu svom,
jer čudovišta tumaraju Albionom.
Džek, još si budan. -Izvini, oče.
Divovi su me probudili. -To je grmljavina.
Majka je govorila da je divovi stvaraju. Vidi.
Odakle ti to? -Iz njenih starih stvari. Pročitaćeš mi ostatak?
Dobro. Dokle smo stigli?
Monasi su tražili Boga, pa su napravili... -Magično seme.
Sećam se. „Semenje iz magičnih mahuna uzeše
i monasi put do Boga digoše.
Pred onim što su vratima raja zamenili,
groznu sudbinu su susreli.
Između raja i Zemlje postoji mesto zlo.
Gantua, divovskog roda tlo.
Kad prepreka ka svetu ljudi više ne bejaše,
i pošast divova se spuštati počeše.
Na najbogatije kraljeve se ugledaše,
i sklonost ka prisvajanju imovine usvojiše.
Zbog jedne sklonosti izgubiše kontrolu.
Beše to sklonost ka ljudskoj krvi, kostima i telu.”
To je odvratno. -Previše strašno, Izabel? -Divovi nisu strašni.
Čak ni njihov strašni vođa, čudovišni dvoglavi div?
Čitaj, majko, to je samo priča.
Zar? „Kralj Erik naredi monasima da mračnim se veštinama vrate,
i nađu način da divovska srca ukrote.
Stopivši jedno uz pomoć magije,
izradiše krunu kô nijednu ranije.”
Magična kruna kralja Erika. Moj omiljeni deo.
„Kako kruna u ruke kralja dospeše,
divovi se njegovim komandama pokoriše.
On ih posla nazad u domovinu svoju,
to im beše zatvor na putu od Zemlje ka raju.
Erik prekinu vezu između ljudi i divova.
Mir se vrati u kraljevstvo iznova.
Ostadoše samo relikvije mistične,
koje Erik čuvaše tokom vladavine lične.
Kad dođe vreme snu iz kog se ne budi,
on uze krunu i seme da zauvek nad njima bdi.
Kad kraljevo telo lagano nestade
istina legenda postade.” -Ili tako kažu.
Šta će biti kad se divovi vrate? -Neće.
Ali šta ako se vrate? -Kraljeva straža će ih srediti.
Želim da budem Stražar. -Bez sumnje imaš duha.
Ali Stražari su plemenite krvi. U našoj su samo prašina i znoj.
To je samo priča, Džek. Divovi ne postoje.
Kralj Erik je postojao. -Da. Još uvek postoji, na neki način.
U tebi teče njegova krv. -Videla sam mu grob.
U kraljevskim katakombama? Imala si tajne avanture?
Jesam li u nevolji? -Nisi.
Želim da imaš avanture. Učiniće te boljom kraljicom. -Kako?
Videćeš kako svet funkcioniše.
I moći ćeš da učiniš svet boljim mestom kad budeš kraljica.
Na spavanje.
Lepo sanjaj, Izabel.
Ne gasi tu. -Dobro. Spavaj. U zoru treba da smo u polju.
Oče. Kako znaš da divovi ne postoje?
Ne znam.
„Zavidne oči gledaju dole na albionsko mirno polje.
Pretnje neprijatelja ostvariće se u danu
kada divovi dođu i divovi ostanu.
Da vode rat, pobedu izvojevaju,
i poslednjeg Erikovog roda ubiju.”
DŽEK UBICA DIVOVA
10 GODINA KASNIJE
Džek, kad prodaš konja, počupaj korov iza kuće.
Progutaće kuću. -Uradiću to, ujače. -Džek? -Molim?
Nemoj da ti nešto odvrati pažnju.
Daj, ne gledaj me tako. Ne bih te prodao, ali nemamo izbora.
Konj i zaprega na prodaju. Dajte ponudu.
Teška srca ga prodajem. Konj i zaprega?
ERIK VELIKI
Fi-faj-fo-fom, ne pitaj odakle dolazi grom.
Ne pitaj gde su nestala stada, ni zašto ptičije pesme nema sada.
Požuri kad ideš ka domu svom, jer čudovišta tumaraju Albionom.
Sad da vas oraspoložim. Evo Erika sa magičnom krunom.
Zdravo, drugari! Ja sam Erik Veliki.
Zdravo, Eriče! -Zanima li vas kako sam porazio divove?
U Gantui se ovo odigraše,
kad od pasulja stablo postaše.
Tamo gde ljudi ne mogu ništa,
pošast divova poče da se spušta.
Koga to imamo ovde?
Zdravo, lepotice. Kako se zoveš? -Ne tiče te se. -Veoma lepa.
Odakle ti to? -Od majke. Pustite me, molim vas.
Za njom. -Gde ćeš? Ne dopada ti se predstava? -Ruke k sebi.
Tako se ophodi prema dam...
Delovao si mi suviše pijano da to uradiš.
Šta kažete da pustimo damu i možda zaboravim ovo?
Izvinjavamo se, gospodine. Ne želimo nevolju. -Dobro.
Jer nevolju ćete dobiti. Sva trojica. Gomilu nev...
Neko je iza mene, zar ne?
Kako se zoveš? -Džek. -Imaš li problema sa kolenima?
Gde mi je zaprega?
Je li neko video moju zapregu? -Rodriče!
Šta je? -Kralj te traži. -Zašto? -Princeza je ponovo odlutala.
Dozvolićeš joj da to radi kad budete u braku?
Tada će moći da odluta sa litice, što se mene tiče.
Imam veće planove.
Rodriče, šta misliš zašto monasi briju glavu tako?
Da Bog vidi u njihove mozgove? -To volim kod tebe, Vik.
Pun si nezasite radoznalosti.
To je šteta.
Bogu hvala, još je tu.
Zatvori kapije grada, uzmi ljude i nađi monaha.
Uz dozvolu lorda redara Klojstera,
kapije ostaju zatvorene dok ne nađem šta tražim! Lopova!
Nemate razloga za brigu ako niste ukrali ništa! Ti!
Sa ćelavom glavom! Okreni se da ti vidim lice!
On! Na kolena! -Konj na prodaju. Poslednja šansa. Odlična cena.
Dobar konj za zapregu... Ako je imate.
Daću ti deset bakrenjaka. -Stvarno?
Na hitnoj sam misiji. Pitanje života ili smrti. -Dogovoreno.
Nemam novac kod sebe, u opatiji je.
Verujem da si pošten. Radije bih ga prodao svešteniku nego mesaru.
Ali ne smem da ostanem praznih šaka. -Naravno.
Da vidim ćelave glave!
Zato ti nudim zalog.
Pasulj. -Nije običan pasulj.
To si svete relikvije, iz veoma posebnog, davnog vremena.
Meni izgleda kao pasulj. -Neprocenjiv je monasima Klojstera.
Vredi više od deset bakrenjaka. Odnesi ga u opatiju po svaku cenu.
Daj ga igumanu Pafinu i reci da te je brat Abel poslao.
Dobićeš novac. -Ovo je samo pasulj.
Koji ima moć da promeni svet koji znamo.
Nemoj da ga izgubiš, i nikako da ga pokvasiš.
Zaustavite onog monaha!
Pazi! -Stani!
Uhvatite ga! -Oborite ga!
Zakloni izlaz! -Uhvati ga!
Ne mrdaj!
Zdravo, monaše.
Žao mi je, Elmonte. -Za šta, princezo?
Ne želim da ti otežavam posao... Ponekad moram da odem odavde.
Ne tražim puno zauzvrat za sve godine koje sam te hranio,
oblačio i davao krov nad glavom. I šta sam dobio za to?
Pasulj. -Odneću ga u opatiju sutra i reći monasima šta se desilo.
Veruješ u to? -Bio je monah.
Jer je nosio odoru i smešnu frizuru? -Ne.
Monasi nemaju novca. Oni su monasi!
Opljačkao te je! Džek, moraš da odrasteš.
Imaš 18 godina. -Neću biti tu zauvek. -Veličanstvo.
Ne smem da se pomeram. -Liči na varanje.
Ne smeš da bežiš. Šta da se nešto desilo?
Ti si buduća kraljica Klojstera. -Po tebi je važno imati kralja.
Nisam to rekao.
Zašto me teraš da se udam za duplo starijeg koga ne volim?
Žao mi je, Rodriče. -O tome se radi?
Mirujte. -Radi se o tome što odbijaš da prihvatiš
da nisam krhko, bespomoćno stvorenje.
Ista si majka. -Isti si otac. Sanjar. Beskoristan!
Srediću ovo. Obećavam. -Kasno je. Nema šta da se sredi.
Nisam mislio da će doći do ovoga. Stvari tvojih roditelja.
Na pijaci ćemo dobiti dovoljno za par nedelja.
Bez konja će mi trebati pola noći do tamo. -Ne možeš to da prodaš.
Nije tvoje. -Konj i zaprega su bili.
Imao si prost zadatak. Prodaj konja, kupi slame i popravi krov.
Moraš da postaneš odgovoran.
Dozvoli da ti pokažem koliko sam odgovorna.
Dozvoli mi da upoznam ljude koje treba da vodim.
Dozvoli mi da izađem napolje i nemoj slati stražu da me spasi.
Veličanstvo!
Najmračniji dan u životu mi je bio kad sam izgubio tvoju majku.
Ne želim i tebe da izgubim. -Najmračniji dan u životu
mi je bio kad je tvog oca odnela pošast.
Gorim ga je učinila pošast koju mi je ostavio.
Da sam princ dozvolio bi mi da krojim svoju sudbinu.
Majka je govorila da se udam iz ljubavi kad dođe vreme.
Molim te, dozvoli da ti pokažem da sam sposobna.
Ti si princeza koja treba da je bezbedna u dvorcu.
Udaćeš se za Rodrika. Bez daljnje rasprave.
Tako reče kralj.
Izabel!
Jesi izvukao nešto iz njega? -Ne. Neće da kaže.
Pitaću te samo jednom, gde je?
Trebalo je da ga ostaviš zakopanog.
Stvoren je crnom magijom.
Kad tama oseti svetlo, neće stati dok ne proguta sunce.
Ne nadaj se da ćeš je kontrolisati. Nećemo ti dozvoliti da uspeš.
To dugujemo Bogu.
Duguješ Bogu? Pošalji mu moje pozdrave.
Hajde. Nisi toliko tvrdoglav.
Lagano, momče.
Šta je?
Dobro. Idem za njim.
Izvinite što ometam. Izgubljen sam, a video sam vaše svetlo.
Uđi.
Ja sam Džek.
Kako si? -Šta radite napolju po oluji?
Nije bilo ovako kad sam pošla. Oluja se sručila na mene.
I videli ste moje svetlo? -Da. -Sami ste jahali? -Trenutno.
Radite to često? -Ovo je tvoj salaš?
Da. Ne. U neku ruku. Moj ujak i ja smo zakupci.
Samo obrađujemo zemlju. -Ove knjige? -Moje su.
Neobično za seljaka. -Sudimo knjizi po koricama?
Šta voliš da čitaš? -Avanture. -U knjigama ili životu?
Zadovoljavam se knjigama dok ne odem sa salaša.
Ta modrica na licu je od avanture?
Potukao sam se danas na pijaci.
Zbog čega? -Branio sam čast princeze.
Stvarno? Nisi to pročitao u nekoj knjizi?
Kako si znao da je princeza? -Nisam. Trebala joj je pomoć.
Kad je Straža došla shvatio sam ko je.
Brzo se odigralo. Ne bih je krivio ako me se ne seća.
Od čega bežite? -Ko kaže da bežim od nečeg? Možda bežim ka nečem.
Tražim svoju avanturu.
Zasad ste bežali ka svetlu na mom tremu, Visočanstvo.
Ustani, molim te.
Misliš da sam luckasta? -Ne. Samo bih voleo...
Na pijaci... -Hvala ti što si branio moju čast, Džek.
U svako doba.
Uzeću vaš kaput. I dok ne nađete svoju avanturu...
„Divovi Gantue.” -Otac mi ju je čitao.
Za mene je to majka radila.
Nadam se da ćete naći to što tražite, Visočanstvo.
Zovi me Izabel.
Izabel.
Izabel!
Džek!
Upomoć! Izbavi me!
Džek, došao si po mene! -Ne, ne!
Šta nije u redu? -Nisam ljubitelj visine.
Drži se! Dolazim! Zaglavilo se!
Drži se!
Odakle ti narukvica moje kćerke?
Dole!
Nisam je ukrao. Kunem se. Došla je kod mene da traži skrovište.
Pokušavao sam da joj pomognem, Veličanstvo, i onda... -Onda?
Sve ovo se dogodilo.
Čekaj, prepoznajem te s pijace. Zoveš se Džek.
Pustite ga. -Pasulj. -Gde ti je kuća, Džek?
Elmonte, okupi najbolje ljude, koji mogu da se penju. -Da.
Želeo bih da idem s njima.
S poštovanjem, ovaj zadatak je naporan. Ostavite to stručnjacima.
Želeo bih voljenoj da dokažem da vredim. I vama.
Dobro. Samo je vrati. -Džek! -Ne može dalje!
Šta si uradio? -Ko je ovaj čovek?
Moj ujak. Veličanstvo, želeo bih i ja da pođem.
Da povedemo žene i drugarice? -Ne budimo...
Ne budimo ishitreni. Mladić bi trebalo da pođe.
Jedini je svedok. Možda nam pomogne da razumemo.
Ne, Elmone, Rodrik je u pravu. Može biti koristan.
Idite. Neka vam Bog pomogne da mi vratite kćerku.
Držite se za uže, vojnici!
Gospodine, s druge strane drveta. Znači da se udaljite.
Šta pretpostavljate da je gore? -Nisam sujeveran.
Ne pretpostavljam, pripremim se za sve.
Na divove? -Ne, na sve stvarno.
Plašiš se visine? -Plašim se pada. -Onda nemoj pasti.
Odličan savet.
Mrdnimo, momci.
Nadam se da nisi pristao na ovo da zadiviš princezu. -Šta? Ne.
Dobro. Jer bi lajao na pogrešno stablo pasulja.
I kad bi izbegla udaju za Rodrika, zakon nalaže da ne sme za prostaka.
Ti si na redu.
Hajde, Džek, nije daleko!
Da ti kažem mali trik? -Ne.
Kad se plašim zamišljam parče torte kako lebdi ispred mene.
Genijalno. Hvala. -Kao nagrada na dohvat ruku.
Vidiš li ga? -Ne baš. -Onda idi po njega!
Kro.
Mrtav sam? -Ne još.
Pomozite nam! Povucite nas!
Upomoć!
Vik! Vreme je da se oslobodiš tereta!
Upomoć! -Vik, šta to radiš? -Nemoj!
Šta se tamo događa? -Nemoj! Molim te! -Žao mi je, momci!
Rodriče, šta se događa?
Uže je puklo! Pali su, svi!
Vidi ti to.
Nije u kući. Samo je ovamo mogla da ode.
Videli bismo je da je sišla dole.
Nije sišla, popela se.
Što bi to uradila? -Možda joj je bilo hladno. -Ili je bila gladna.
Ili je tražila avanturu.
Kro. Ćelo. -Hvala, gospodine.
Samo ovo imaš? -Hrana je otišla s mojim ljudima.
Gde je pasulj?
Lorde? -Tri čoveka u Klojsteru mogu da učine da neko nestane.
Lord redar, lord visoki maršal i glavni savetnik kralja.
Na tvoju nesreću ja sam sva trojica.
Hajde!
Nikome ni reč. Inače ćete ti i tvoj ujak...
Kro? Ona je ovo uradila, zar ne?
Naravno. Pametna je. -Izabel? -Da može da se vrati.
Držite korak ili ćemo vas ostaviti!
Svi zajedno! -Vuci!
Možda je skliznuo. -Da. Možda su svi skliznuli.
Još jedno obeležje. Upola gotovo.
Nešto se ovde desilo. -Izabel! Izabel!
Imam loš osećaj u vezi ovoga, Kro.
Snalažljiva je. Naći ćemo je. -Ovde se sakrila.
Mislim da ju je nešto zgrabilo. -Odakle ti to?
Ovu sam joj knjigu dao. Pogledajte slomljene grane.
Nešto veliko je uhvatilo. U nevolji je.
Ćelo, idi uzvišenjima sa Vikom i Rodrikom.
Mi ćemo ovuda. Ne upuštajte se ni u šta ako ne morate.
Zadatak je da vratimo princezu.
Pretpostavićemo da je ovo neprijateljska teritorija.
I da je svaka priča vaših očeva istinita.
Srećno.
Je li neko gladan?
Elmonte! -Držite se!
Ne mogu do mog noža. Uzmi ga.
Hajde, seci. Hajde, momče.
Odseci više! -Hoćeš ti da probaš?
Evo ga. Još malo.
Šta je to? -Pomozi mi da siđem. -Izlazi, momče. Odmah!
Moraćemo okolo. Lorde, ostanite ovde i odmorite.
Izvideću greben i pronaći bezbedan prelaz. -Veoma obzirno. Hvala.
Vidi, eno Izabel. Vidiš? Tamo. -Gde?
Vidimo te, dušo! Dolazimo! -Gde? -Tamo. -Je li dobro?
Rodriče, zašto ljudi uvek vrište pre nego što umru?
Očekuju li da će im to pomoći ili...
Spusti me! Rodriče!
Veruješ li u Boga?
Je li veruješ? -Naravno.
Želiš da ga upoznaš? -Ne još.
Onda ćeš odgovoriti na naša pitanja.
Kako si došla?
Neću odgovoriti. Znam šta bi bilo kad bih ti rekla.
A šta će biti ako nam ne kažeš?
Gde su ostali? -Sama sam došla. -Smatraš nas budalama?
Mnogi te slede kuda ideš.
Ti si potomak Erika Strašnog, zar ne?
Jesi li? -Erika Velikog?
To davno beše.
Jesmo izbledeli u legendu?
Zaboravili smo mu izgled lica.
Zaboravili smo mu zvuk glasa.
Ali nikad nismo zaboravili miris.
Krv te odaje, Visočanstvo. -Visočanstvo.
Braćo, posle dugog čekanja ljudi su se vratili.
Ružniji su nego što pamtim.
Među njima dolazi krv našeg tamničara,
Erika Strašnog! -Zdravo.
Danas ćemo osetiti slatki ukus osvete.
Osveta! -Generale. -Fi, svaka čast.
Spusti nas! -Budi strpljiv. -Kro! -Princezo!
Kakvo krasno okupljanje. -Verujem da se nismo upoznali.
Koliko vas je? -Odbij, dive! -Kro, tiho.
Kako ste došli? Gde je put na dole? -Udavi se mojim kostima.
Beži! Hoću i ja! -Fine!
Šta je? -Vreme za jelo! -Mesta!
Šta si čuo? -Da ih je troje. -Troje? Kako su došli? -Ne znam.
Možda su naučili da lete kao ptice.
Suviše su glupi za to. -Istina. Hajde.
Da vidimo čemu frka.
Reci nam kako ste došli ili ćemo je pojesti.
Ne, generale. Ja sam je našao. Ja treba da je pojedem.
Znamo pravila lova, Fome.
Ona je drugačija! -Zloupotrebljavaš svoju moć. Nisi nam kralj.
Ne! Verujem da je to moja odlika.
Fo? Faje? -Nismo imali izbora, generale Falon.
Ima... -Krunu. -Da, krunu.
Isklesanu iz istog kamena kao i vaša tvrda srca.
Neraskidivo su povezani.
Osporiti krunu znači osporiti svoje postojanje.
Dakle, na kolena.
Niže.
Ustanite, generale. Zatvorenici Gantue! -Svaka čast, Rodriče.
Neka nas oslobode odmah. -Trenutno pričam s divovima.
Usput, draga, venčanje se otkazuje. -Šta?
Zatvorenici Gantue, darujem vam slobodu!
Večeras imamo gozbu,
sutra se vraćate dole sa mnom - vašim novim kraljem.
Prvo ćemo zauzeti kraljevstvo Klojster, onda okolna.
Vremenom ćemo proveriti mit o većim zemljama preko mora.
Jesi lud? -Da. Izgleda da mi je moć udarila u glavu. -Izdajniče!
Pripremite oklope, naoštrite mačeve i spremite se za bitku. Svi.
Napadamo u zoru!
Prestani! Pusti nas, molim te! -Tiho.
Ne brigaj, princezo. Sve će biti u redu.
Gde sam ga ostavio... -Tu si. -Iznenađena?
Visoko smo, a ti se plašiš visine.
Ne plašim se. Samo nisam lud za njom.
Fi-faj-fo-fom. -Pomozi Elmontu. -Uživam u čoveku dobro pečenom.
Falon voli kad su krvavi i sirovi,
sveže uhvaćeni i pomalo živi. -Ne brini, izvući ću te.
Držao sam ovo pod kontrolom, na tren sam skrenuo pogled.
Pažljivo.
Pazi. -Uzmi ovo. -Ukusne poslastice su dobre klopice.
Zdravo, malena. -Spusti me! -Jednom su mi doneli vojvotkinju.
Debeljuca. Ti si kost i koža.
Rekoše da si princeza. Valjda te nisu razmazili.
Šta je to?
Ubij ga, Džek!
Svaka čast, Džek. Izvoli. -Hvala.
Hajde. Znam izlaz. Gde je Kro?
Pobednik!
Generale Entine. -Tražili ste me?
Misliš da bismo trebali da je isečemo? -Nisam to rekao.
Ne pitam te šta si rekao, pitam te u šta veruješ.
Verujem u ono što vidim, Veličanstvo.
Šta vidiš kad pogledaš stabljiku?
Put na gore i put na dole.
Molim se da vaša kćerka nađe svoj put na dole.
A ako ga nešto drugo nađe pre nje?
To bi označilo vreme kada nijedan čovek,
od plemića do prosjaka, ne bi želeo da je kralj.
Žao mi je, generale. Izgleda da ljudi večeras nisu na jelovniku.
Ti. -Ja? -Ne.
Ti. Imam zadatak za tebe.
Prelep pogled, prijatelju stari.
To će zaustaviti krvarenje. -Šta je to? -Hajdučka trava.
Biljka koja raste svuda. Zna da bude korisna.
Znaš puno o zemlji. -I treba. Obrađujem je celog života.
Dok je ja samo posedujem.
Ovo se ne bi desilo da nisam pobegla.
Biti princeza je beskorisno.
Da nisi pobegla Rodrik bi zauzeo kraljevstvo bez upozorenja.
Tvoje bekstvo je dalo Klojsteru šansu za borbu.
Niko nije beskoristan, a najmanje princeza.
Zato moramo da te vratimo. Jednoga dana ćeš biti kraljica.
Imaćeš moć da svet učiniš boljim mestom.
Izabel, zamisli sve dobre stvari koje ćeš moći da uradiš.
To je moja majka govorila.
Krvarenje je stalo. -Super.
Kuda sada, Džek? -Uz vodu. Odvešće nas do ivice.
Rodrikovo delo, bez sumnje. -Poslao ga je da blokira ulaz.
Imam ideju. -Kakvu?
Probudićemo uspavanog diva. -Ne zvuči kao dobra ideja.
Ovo je očajna ideja. -Jesi ubio diva nekad?
Ti si ubio jednog, i sad si stručnjak?
Zar nisi bio u rerni pre sat vremena?
Dobro. Trčimo čim se skloni.
Do đav... Pčele!
Što se ovakve stvari uvek meni događaju?
Uspeo si, Džek.
Idemo.
Princezo, Džek.
Idite. Dolazim čim budem mogao. -Ne. Idemo zajedno, Elmonte.
Ne idem nigde bez krune. -Zadatak je da nađemo i vratimo princezu.
Ti završi zadatak, vrati je ocu. Meni ostavi Rodrika.
Ali... -Jesi nekad ubio čoveka? Idite.
Hvala. Evo.
Hvala ti što si mi spasio život.
Sad si jedan od nas, Džek. -Počastvovan sam.
Samo se vrati, važi? -Hoću. Idite.
Napred!
Generale Entine. -Veličanstvo. -Odsecite ga. -Ali...
Legende su istinite.
Odsecite ga za dobrobit kraljevstva.
Da li ste čuli?
Oprosti mi, Izabel.
Čuli ste kralja. Odseći ćemo ga!
Znaš, dobro ti ide za nekoga ko nije lud za visinom.
Koristim trik koji me je Kro naučio.
Kakav? -Zamisli nešto na dohvat ruke.
Nešto što te usrećuje. -Zvuči lako. -Jeste.
Klojster. Nisam mislila da će mi nedostajati.
Izabel, pre nego što se vratimo u naše svetove,
šta god da se nadalje desi, želim da znaš...
Pogledaj ta svetla. Šta rade?
Čekaju da nam požele dobrodošlicu. -Trebaju nam još dva.
Pokreni zapregu! -Da!
Ne dajte plamenu da se ugasi! -Treba mi vode!
Braćo, svi zajedno!
Stanite.
Faj, Fo, spustite me. -Visočanstvo. -Veličanstvo.
Idemo dole.
Pomozite mi!
Iskopajte ih. -Hajde, braćo.
Mislio si da si heroj ove priče.
Zar ne znaš da svi to mislimo?
Možda nisam heroj ove priče, ali ću videti kako se završava.
Pomozite mi! Pomozite mi!
Ne!
Pozdravite kralja Falona!
Odmaknite se!
Drži se.
Veličanstvo, brzo!
Ne!
Drži se čvrsto, Izabel.
Spremna? Skoči!
Drži me.
Ispalo je bolje nego što sam očekivao.
U zaklon!
Veličanstvo.
Oče! -Izabel!
Hvala Bogu! Mislio sam da sam te izgubio.
Ostatak Straže? -Samo je Elmont preživeo.
Ostao je za nama da se suoči sa Rodrikom. -Zašto?
Rodrik te je izdao. Imao je krunu iz legende.
Hteo je da uz pomoć divova osvoji Klojster. -Rodrik?
Poverio sam mu kraljevstvo. I gore, poverio bih mu tebe.
Jako mi je žao. -Sada nije važno.
Ima puno da se jaše do zamka. Hajde da te obučemo u oklop.
Gde je Džek? -Ko je to? -S njim sam sišla. On me je spasio.
Seljak?
Džek? Da popričamo.
Poslao sam najbolje Stražare uz stablo.
Svi su junaci. -Da. Ali ti si vratio Izabel.
Kao kralj te mogu nagraditi s mnogim stvarima.
Kao otac te ne mogu nagraditi dovoljno. -Veoma velikodušno.
To je više nego što bih mogao da tražim.
Lepo si uklopila oklop.
Prelepo izgledaš. -Hvala.
Čekaju te. Ali...
Da me se setiš. -Neće mi trebati pomoć da te se setim.
Zbogom, Visočanstvo. -Rekla sam ti da me zoveš...
Izabel. Vreme je da pođemo.
Ne sada. Šta je?
Pasulj!
Jeste li spremni, braćo moja?
Osetite li je?
Dolazi grom.
Fi! Faj! Fo! Fom!
Napred i dole!
Ljudska gozba! -Slatka krv!
Mesta za ostale!
U Albion! -Zapamti, Fome, princeza je moja.
Tako reče kralj.
Ansere. Lepo te videti.
Prešao si dug put. Imam priču da ti ispričam.
Šta nije u redu? -Ništa, oče.
Lepo je vratiti se.
Dolaze! Divovi!
Monasi nisu zazvonili to zvono od...
Mislim da nikad nisam ni čuo. -Bežite!
Džek?
Džek! -Šta se to dere? -Divovi! Divovi!
Beži, Izabel!
Pobijte ljude! -Otkinite im glave!
Ne možete pobeći od mene!
Oče! -Mesta!
Ne dajte im da dođu do dvorca!
Kralj prilazi!
Podignite most! -Ostaje spušten dok ne naredim!
Formirajte redove! Na grudobrane, sada!
Spremite strelce! Sipajte ulje!
Mirno, ljudi!
Čekajte komandu!
Čekajte.
Pali!
Dižite most! -Ne, Elmonte!
Samo beži, dečko!
Hajde, Džek! -Čekaj!
Hajde, Ansere!
Pucaj!
Fome!
Šta sada? -Dajte kuke.
Brzo! Podignite i pričvrstite taj most! -To ih neće dugo zadržati.
Strelci na bedeme!
Princezo! -Uspeo si, Elmonte!
Ovo je bilo gusto. -Elmonte! -Veličanstvo.
Rodrik? -Mrtav je. -A kruna?
Bojim se da je kod divova.
Brzo se postrojite!
Samo vucite! -Strelci na severni zid!
U mojoj odaji ima prolaz koji vodi do vrha klojsterske kule.
Naći ćeš svetionik. Upali ga. Upozori ostala kraljevstva.
Možeš da računaš na nas, oče. -Džek?
Čuvaj je.
Hajde, ljudi. Vucite!
Moramo da ga spustimo! -Izgleda da nas čeka borba!
Pomozite na užadima! -Na kapiju! -Stani ovde, Džek.
Ovuda.
Šta je ovo? -Prečica.
Bacači koplja na zidine!
Na bedeme!
Gde smo? -Na drevnom groblju kraljevske porodice.
Ovi akvadukti se prostiru ispod Klojstera.
Kao mala sam igrala žmurke ovde. -Imaš puno predaka. -Znam.
Pljačkaši grobova? -Izgleda. Nisam jedina koja zna za ovo.
KRALJ ERIK
Dajte potpore ovde!
Šta je, braćo? Zar niste gladni?
Hajde! Popuštamo! -Hajde! Mrdajte!
Zar ne želite da jedete? Vucite!
Postavite formaciju na južnim vratima! Spremite se da punite!
Napuni! Ciljaj visoko!
Pali!
Vodite bacače! Ljudi, vucite kanape!
Diži! -Vuci!
Šta si saznao gore? Imaju li neku slabost?
Ne puno!
Liči na moju kuću. -Hajde.
Očekuješ nekoga?
Trči!
Držite užad čvrsto!
Još drveća! -Spalite ih sve!
Zamenite ih! Držite užad!
Skoro da osetim pobedu.
Srediću ovo. -U zaklon!
Miris ti je slab, princezo.
Pomešan je sa dimom, zamagljen sa čađi.
Ali uvek osetimo...
Strah.
Kako ljudi vole da se ovekoveče.
Misle da će tako živeti zauvek!
Trči!
Hajde, Izabel! -Ona je moja, dečko!
Požuri!
Ne! -Ovo je kraj puta, princezo. -Spusti me!
Ko si ti? -Gek. -Džek, nakazo!
Ne mrdaj se dok budeš silazio niz grlo!
Gotovi su. Braćo, ovo je rešeno. Svi odjednom.
Sada!
Zatvori rešetke!
Stražo! Odvedite kralja na sigurno! -Malo sutra!
Povucite se u odbrambenu poziciju!
U formaciju! Čvrsto, ljudi!
Osećate li to? Zar ne volite kad im se krv zgrušava?
Hoćemo li da sredimo par njih?
Nešto je iza mene, zar ne?
I tako se oprostiše sa divovima,
stabljike posekoše njihovim mačevima.
Kralj ukinu zakon koji glasi:
Princeza sa plemićem mora da se skrasi.
Usledilo je venčanje kakvo nisu videla oka naša,
princeze i njenog princa sa salaša.
Preskočio si šta se desilo u međuvremenu? -Međuvremenu?
Pa, malo su se udvarali... -Ne to.
Šta je sa krunom? -Nikad nam ne kažeš šta se desilo s njom.
Krunom? -Šta ako se divovi vrate?
Ne brini. Na sigurnom je mestu.
Ispričaj nam ponovo priču o divovima. -Ponovo?
Dobro. Ali ovo je poslednji put večeras.
Fi-faj-fo-fom, ne pitaj odakle dolazi grom.
Ne pitaj gde su nestala stada,
ni zašto ptičije pesme nema sada.
Požuri kad ideš ka domu svom,
jer čudovišta tumaraju Albionom. -Ne pitaj odakle dolazi grom.
Ne pitaj gde su nestala stada.
Ni zašto ptičije pesme nema sada.
Osećam krv Engleza. -Mrtav ili živ bio.
Kosti bih mu samleo i hleb napravio.
Beše princeza sa zlatnom harfom.
I konj po imenu Anser. -Odveo je konja na pijacu.
Ili beše krava? -Krava. -Tako je, krava.
Na pijaci ga starac ubedi da menja kravu za...
Magični pasulj. -Menjao je kravu za pasulj? -Magični.
Kako je to znao? -Džek nije bio baš bistar.
Onda je njegov ujak bacio pasulj kroz prozor.
Ne, njegova majka je bacila tri zrna pasulja.
Dobro. Njegova majka je bacila tri zrna kroz prozor.
Tri velike stabljike izrastoše visoko u oblake.
Jer čudovišta tumaraju Albionom. -Nakon što su dragulji ukradeni
iz Vestminsterske opatije početkom 14. veka,
engleska vlada ih je povratila i donela ovde, u London tauer,
na trajno čuvanje. Mesta. Idemo preko u Tauer grin.
Po čemu je on poznat? Poznat je po...
Hajde, Rodi, budi sa grupom! Idemo!
U Tauer grinu je Ana Bolen obezglavljena.
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM