FILMO-CENTAR
Dobro jutro. Manje od 48 sati do prvog poletanja na Mesec,
u nadi da će biti uspešno.
Iako tenzija zbog rata u Vijetnamu raste...
sve oči uprte su u Svemirski centar Kenedi i neprestani rad
na pripremi Apola 11 za lansiranje.
Nakon četiri dana, astronauti Nil Armstrong i Baz Aldrin
trebalo bi da učine prvi korak na Mesec u nedelju, 20. jula.
LJUBAV I ČAST
Provincija Kvan Nam, južni Vijetnam, 14. jul 1969. godine
Džojner? Zar nije vreme za klopu?
Šta li je našao?
Izgleda nam je prijatelj ostavio iznenađenje.
Svaka čast. -Bravo. Hvala, Džojner!
Hvala, Džojner! -Kako mu polazi za rukom?
Reci Džejn da se ne seksa sa profom nego da šalje paket.
Ajde umukni. -Neka spakuje i sendviče sa sirom.
Hvala, Džojner.
Hajde završi onu priču. -Gde sam stao?
Ti i mis Ohajo u satenskoj haljini, na Panorami.
Hajde. -Da, naravno.
Vozimo se tako, razmenjujemo poglede.
Taman da stignemo do vrha...
Prokletnik se zaustavi.
Uvek stane i ljudi moraju da izađu.
Pokvario se. Neki zupčanik se otkačio.
Gđica Ohajo i ja smo bili milju iznad ostalih.
Gledamo tu veličanstvenu svetlost. Pun mesec nad nama.
Gomila ljudi ispod nas.
Nastavi. -Pogledala me je u oči.
Mogli smo osetiti snažne vibracije.
Odjednom, skida pojas, otkopčava haljinu, njene ruke na mom telu.
To je moj dečko. -Ja sam tamo bio hiljadu puta.
Kako se to meni nije desilo? -Sigurno jeste.
Sam si se dodirivao.
Nije smešno, prestanite.
U čemu je poenta noćne straže?
Postavljena je zaštita, držaće ih podalje odavde.
HQ, ovde Džoli 2.
Jednu picu sa feferonima i sirom, molim. Požurite.
'Ajde, bre, bilo je smešno. Ni da izmami osmeh?
Vrajt, molim te, umukni.
HQ, ovde Džoli 2!
Napadnuti smo! Treba nam pojačanje!
Nemam municije!
Dole!
Momci, jeste li dobro? -Bilo je krajnje vreme!
Ostani budan.
LZ je u redu. -Požurite!
Drži se! Sve će biti u redu. -Morate da požurite.
Idemo na tri. Jedan, dva...
Druže, jesi li dobro? -Jesam! Sklonite se!
Navodno je otporan na metke. -Šta je sa Burnsom?
Prebaciće ga u Da Nang. Šalju ga kući čim mu bude bolje.
A ti? Jesi li dobro?
Sranje. -Nema smisla.
Sve ređe je slala pisma i pakete.
Polagala je kolokvijume i ispite.
Ipak, faks u Mičigenu se razlikuje od srednje u Indijani.
Ali, ovo? Ne liči na Džejn.
Sve smo isplanirali. Uvek smo imali spreman plan.
Misliš li da je sa drugim... -Ne spominji to.
Žao mi je, druže. -Šta sad da radim?
Stvorićeš novi plan.
Internacionalni aerodrom Hong Kong "Kai Tak"
Slušajte.
Ponoviću pravila, iako ih već znate.
Sve što kažete ili učinite odražava se na sve nas.
Na celu državu.
Gospodo, cirkajte, zaljubite se, šta god hoćete ali zapamtite...
Za nedelju dana u 08:00 da se nacrtate ovde.
Da li je jasno?
Pitam, da li je jasno?
Voljno. Brišite odavde.
Prvo kod Madam Cupi. Dobiješ cicu, piće i sobu.
To nam je baza. -Kurve i piće, o tome vam pričam!
Razdvojimo se, osmotrimo teritoriju, ako se desi da
negde nađemo više riba, menjamo lokaciju.
Džojneru treba profesionalac. -Gde je on? -Džojner?
Hajde da ga nađemo. -Neka, idite. Ja ću ga naći.
Sigurno telefonira i pravi budalu od sebe. Stižemo vas.
Šta to radiš? -Idem da vidim Džejn.
Džejn je otišla. Ne možeš tek tako da kreneš avionom
kući u sred rata jer ti nedostaje devojka.
Jesi čuo Džonsona? Biću ovde za nedelju dana.
Za nas je džabe. -Ovo nije šala, čoveče.
Ovoliko je falilo da budem mrtav čovek.
Prokleti centimetar.
Neću da propustim drugu priliku provodeći se po Hong Kongu.
Zato ćeš odgovarati drugima do kraja života.
Odeš li, gotovo. Pisaće u dosijeu.
Ako se ne vratim na vreme, onda sam u problemu.
Ostavila te je. Znam da je grozno i da ti je teško.
Žao mi je. Veruj mi, ima milion drugih devojaka
identičnog izgleda i karakteristika.
Samo jedna je Džejn. -Ona je samo devojka, čoveče!
Devojka koja... Izvini ali moraš opet čuti jer ne kapiraš
da više ne želi da bude sa tobom.
Vidimo se za nedelju dana.
Dođi ovamo.
Ostalo je još 15 sekundi.
Dvanaest, jedanaest, deset... -Zapamti moje reči.
Kad budu sleteli na Mesec, zapamtićeš gde si bio.
Da, gospodine.
Dva, jedan, nula. ODLASCI
Ne smeta Vam da sednem do prozora?
Šta radiš ovde? -Vojnici lete za džabe.
Moraš da izađeš. -Ne mogu da ostavim drugara.
Tek da vidiš kako ću se hvaliti zbog ove akcije.
Ovo nije akcija. -Momci će odlepiti kad čuju.
Jesi li žedan? Ja jesam.
Prekini.
Od danas do sutra, tako preživljavamo.
Silne noći provedene u zasedi, ne znajući ko će napasti
ni da li je možda tvoja poslednja noć.
Da sam znao da će se završiti ovako...
Među oblacima, sa dva prelepa anđela.
Ujka Sem može da zadrži one silne medalje.
Ovo je mnogo vrednije.
Dužnost zove.
Pričaćemo kasnije. -Važi.
Vrajt, moram priznati da si opasan.
Ma, nije to ništa. Samo pazim mog drugara.
Mislio sam da će ceniti što sam mu namestio stjuardese.
Zadovoljstvo mi je. -Uplašila se.
Plavuša ili brineta?
Džejn.
Bilo je lakše da prekine nego da brine...
hoću li izvući živu glavu.
Kad se uveri da sam dobro, da mi se ništa neće desiti...
predomisliće se.
Treba da budeš spreman... -Obećali smo jedno drugom
da ćemo ozvaničiti veridbu kad se vratim. Nismo hteli tad.
Možda je njoj to potrebno.
Da se drži nečeg. Da joj pomogne da prebrodi ovo.
Zaprosiću je.
To je sjajno, druže. Odlična ideja.
Dame i gospodo, Apolo 11 je izašao iz Zemljine orbite.
Siguran sam da im i vi želite sreću u putovanju na Mesec.
Vidi, napravili su mi statuu. Nazvaću je "Kurac od cigle".
Kapiraš? -Da!
En Arbor, Mičigan
Šta ima, srce?
Znači, ništa od večere?
Do odlaska ima... -Jebi se, ubico dece!
Molim? -Ostavi se toga.
Šta bi sa zahvalnošću?
Zdravo, momčino. Možemo li da prođemo?
Jeste li sigurni da ste na pravom mestu?
Četvrta ulica, broj 215. Znam tu adresu kao svoje ime.
Ovo je dobro, Meredit.
Studenti treba da znaju da novac koji daju banci
pomaže ljude u ratu. -Mogu da stavim? -Samo napred.
Momci? Ako tražite regrute, na pogrešnom ste mestu.
Ne. Treba mi Džejn.
Izvini, ovde nema nijedne Džejn.
Iznenada je... U redu. -Džejn?
Previše ljuto ili... -Daltone.
Zdravo, Džejni. -O, Bože. -Iznenađenje.
Mnogo si mi nedostajala. -Toliko sam se brinula.
Ne mogu da verujem da te grlim. -Šta se dešava?
Mislila sam da si u Vijetnamu.
Do đavola! Uvek isto.
Zakasnim 10 minuta i sve propustim.
Zdravo. Ja sam Miki Vrajt, ovo je moj drug Dalton Džojner.
Kako se zove ova divna dama?
Ja sam Kendis. Drago mi je, vojniče.
Džojner je došao iz Vijetnama da poseti Džuniper.
Ili Džejn, zavisi ko je traži. -Džuniper?
Zar ne biste trebali da budete na drugom mestu?
Ne mogu da verujem da Džuniper ima dečka. U Vijetnamu!
Vidite momke u uniformi i mislite da smo neprijatelji?
Ne, nipošto. Znamo da su vas obmanuli
Nikson, Kisindžer, Vestmorland, kao i celu Ameriku.
Niste krivi što ste neobrazovani. -Molim?
Loše informisani. -Loše informisani?
Izvinite, ali pojma nemate šta je rat ako niste bili tamo.
Opusti se. -Neka, u redu je. Džojner i ja...
Bili smo tamo prokletih šest meseci.
Znamo da je rat sranje, jasno?
Možda verujemo u te priče ili smo staromodni.
Ali verujemo da je odlazak bio ispravna odluka.
Džojner se sam prijavio. -Niko vas ne krivi.
Možda, ali treba poštovati dela onog momka.
Usudio se da svojim očima vidi gomilu izrečenih laži.
Šta je uradio? Uspravio se, i iskoračio. Tek tako.
Slobodno me smatrajte neobrazovanim.
Ponosan sam što sam ga pratio u borbi.
Kući sam ga pratio iz protesta.
Zašto mi nisi rekao?
Ovo će biti odlična priča.
Odakle da počnemo. -Od dela sa Džejn.
Džuniper ili Džejn.
Staromodno vino od jabuka.
Ovo je bila dobra ideja. -Jesi li poludeo?
Šta je bre ovo? Proveri onu malu slatkicu.
Dezerteri. O čemu si razmišljao?
Opusti se, sad si heroj. Sad lepo pravac uz stepenice
na jedan seks. -Ako se pročuje, obesiće nas.
Mislim da će nas streljati. -Ne zajebavam se.
Dovoljno je što smo ovde. -Rekao si...
Zaboravi na to. Rekao si da smo dezerteri.
Ne pričamo o par dana pritvora.
Ovo je velika stvar. -Ko će znati?
Vraćamo se za par dana. Osim toga, imamo društvo.
Mi smo heroji, čoveče.
Razmišljaš li pre nego što kreneš da kenjaš?
Ne baš.
Pazi, vojniče. Imaš 72 sata da se seksaš do besvesti.
Slobodan si. Piči gore.
Pre par dana nisam znao hoću li se živ izvući.
Da sam znao da će se završiti ovako...
Na ovom mestu pored... prelepog anđela.
Odavno bih odustao.
Izvini.
Rekao si da sam prelepi anđeo?
Jesam. -Super.
Šalio sam se.
Šta ima?
Šta je ovo? Ranjen si? -Nije to ništa.
Samo ogrebotina.
Čemu promena imena u Džuniper?
To je samo ime.
Znaš li koliko sam se plašila?
Da će svaki poziv mojih roditelja... -Znam.
Sve je u redu.
Više nema strahovanja.
Izvini. Nisam htela da te uplašim.
Čitam jedan od tvojih članaka. Dobro je.
Hvala.
Ne pijem alkohol. -Stvarno? -Da.
A mislio sam da su svi novinari alkosi.
Hoću da znaš da je ovo što činite izvanredno.
Da li bi mi ispričao kako si uspeo?
Šetali smo. -Šetali ste?
Džojner i ja smo ispitivali teritoriju na granici Laosa.
Počeli smo priču o ratu, pozitivne i negativne strane.
Džojner je predložio da se pridružimo borbi.
Ja sam zadužen za radio.
Kažem par lažnih lokacija, kako jurimo negativce.
Tako zovete stanovnike Vijetnama?
Tako zovem svakog ko pokušava da me ubije. -Da.
Onda smo prestali da javljamo, nastala je tišina.
Odlazak je jednostavna stvar. Ali povratak kući...
sasvim druga priča.
Džejn...
Zovi me Džuniper.
Na Tajlandu menjamo puške za novac
i unajmimo pilota da nas odveze do Singapura.
Bio je super, uspeo je da nas prošvercuje.
Odatle je laganica. -To je strava.
Zašto i dalje nosite uniforme?
Džojner nije hteo da uplaši Džejn.
Vidi... -Da. -Piter i ja... -Kapiram.
Za sledeće izdanje hoćemo da uradimo priču o vama.
Nije ti dovoljno? Sad bi da me pošalješ na streljanje?
Obećavam da nećemo koristiti prava imena.
Neće biti u štampi pre vašeg odlaska.
Želimo priču o pravoj situaciji tamo. Istinu.
Donesi odluku ujutru. Važi?
U redu. Laku noć.
Šta glumiš u tome?
Ja sam dezerter, jesi li zaboravio?
Izgledaš smešno. -Moram ovako.
Danas ću je zaprositi. -Samo napred.
Jeste li nastavili tamo gde ste stali?
Da, bilo je... drugačije. Predivno. -Ne preteruj.
Treba mi prsten.
Zar Dalton ne izgleda blesavo? -Još pitaš.
Nova uniforma, vojniče.
Bićemo kod faksa. Radimo na pravljenju parka.
Svratite da vidite.
Zvuči ludo i nezaboravno. -Hajde.
Tu smo, drugar. Samo napred. Imaš dovoljno novca?
Da. Hvala ti.
Šta misliš, imam li šansu kod Kendis?
Iskreno, ne. -Nadao sam se da ćeš to reći.
Hajde, momci, idemo!
Moram da obavim nešto na brzaka. Stižem vas.
Šta na brzaka?
Ne brini, naći ću te. -Uvek uspeš.
Nisi mogao ništa drugo da smisliš? -Pa, šta?
Mogao si da kažeš da ideš po prsten, ali...
Super i ovako. -Šta je trebalo da kažem?
Sve je super. -Baš ti hvala.
Drži se dalje od nevolja. -Onda nema zabave.
Kendis, imam jedno važno pitanje. -Da?
Gde mogu da pojedem dobar hamburger?
Šteta što Kenedi nije doživeo da vidi ostvarenje svog sna.
Jednom sam dobila pismo od njega lično.
Zahvalio se, ali sa 14 nisam mogla da uđem u Mirovne snage.
Ja sam sa 14 godina razmišljao samo o seksu.
To nije trebalo da kažem.
Jesi li došao do nekog zaključka? -U jednom trenutku.
Ne verujem da vas hrane dobro. -Jesi probala morskog pacova?
Nisam. Uglavnom ne jedem pacove.
Ne piješ, ne duvaš, i ne jedeš pacove.
Nisi naročito zabavna, zar ne? -Očito nisam.
To je hrana za vojsku. Nema ništa bez šunke i boranije.
Zvuči baš ukusno.
Što se kasnije nisi priključila Mirovnim snagama?
Kod kuće ima većih problema. -Sa roditeljima?
Vijetnam. Radila sam u kampanji Bobija Kenedija.
Da ga nisu ubili, rat bi se završio.
Nisam siguran. -Zašto to kažeš?
Teško je zamisliti da bi iko mogao zaustaviti rat tek tako.
Teško je zamisliti odlazak na Mesec, pa se dešava.
Hvala. -Sigurno nećeš ništa? -Ne. Mučno mi je gledati ga.
Hvala. -Odvratno je. Poješćeš sve? -Sigurno.
Zaustavite regrutovanje!
Imaju li ovi ljudi posao?
Odlazak na posao ili protest ratu.
Nije teška odluka. -Naravno. Sve dok tatica plaća račune.
Piter deluje kao zabrinut građanin.
Recimo da se veoma uneo.
Za prestanak rata? -Između ostalog. -Na primer...
Do vas je, kako god hoćete.
Što duže traje ovaj cirkus, biće gore.
Ne znam. Mislim da će žurka brzo da se raspadne.
Studenti protiv rata!
Prekinite rat!
Spusti to oružje.
Snaga narodu! Snaga narodu! -Penje se tamo!
Treba da zbrišemo odavde. -Ma, daj.
U isto vreme smo u ratu i na protestu. Koja kombinacija.
Ozbiljan sam. -Hajde, idemo! -Hajde.
Snaga narodu! Mi imamo moć!
Da vam nešto kažem.
Svi gledaju u Mesec, niko istini u oči.
Apolo 11 je obična varka. Cirkus, koji je sredila vojska
kako bi nam skrenuli pažnju sa ubijanja u Vijetnamu.
Recite ne medijskim gigantima u Hjustonu.
Da li je ikoga briga za mrtve u Saigonu?
Nil Armstrong i Baz Aldrin... Ko su bre oni?
Par klovnova u cirkusu od milijardu dolara.
Probudite se! Hoćete da slušate o pravim herojima?
Pričam o braći, koji su živote dali za ono u šta su verovali.
Pravi heroji su večeras ovde, među nama.
Tako je. Govorim o dva američka vojnika
koji su jednog jutra u Vijetnamu rešili da je gotovo!
Dva vojnika koji su imali srca i hrabrosti da kažu:
"Ovde ostati nećemo".
Šta su rekli? -Nećemo ostati!
Nećemo ostati!
Dezerteri? -Kod mene to ne prolazi.
Šta su rekli? -Nećemo ostati!
Idemo, momci. Rasčistite ulicu. Ponavljam, rasčistite ulicu.
Oslobodite prostor.
Idemo. -Hajde, Džejn.
Mi imamo prava!
Vratite se kući!
Mi imamo prava! Sloboda govora!
A prvi amandman? Pazi na pantalone.
Džejn, ne!
Hajde!
Moramo da idemo.
Molimo, idite kući.
Molim vas, prestanite. Prestanite!
Hajde, čoveče. Držim te.
Hajdemo.
Jesi li dobro? -Da.
Izostavi taj deo. -Ne mogu.
Hoćete li reći šta se desilo tamo?
Jesi li dobro? -Odlično sam.
Žao mi je. Rej se uzbudio, i rekao sve to.
Pre poboljšanja nekad mora da bude loše.
Gomila klinaca ruši i baca jer nemaju pametnija posla.
Zato je naše najbolje oružje istina.
Momci kao vi mogu promeniti situaciju. Slušajte.
Kroz vašu priču saznaće se šta se dešava u toj džungli.
Kao prvo, ja nigde nisam video džunglu.
To su polja pirinča, šume i staze. Po ceo dan ideš u krug.
Drugo, rat nećeš zaustaviti jednim člankom u novinama.
Hoćeš li mi pomoći?
Dobro. -Dobar si bio.
Nema na čemu. -Džojner, tvoj drugar greši.
Čitaće se o vama, i usijane glave će odustati od odlaska.
Tako ćete zaustaviti rat i vratiti svoje drugare kući.
Pozdravi se sa njima, sutra odlazimo.
Šta je bilo?
Da li ti treba nešto? Jastuk, možda?
Neka, neću spavati.
Neverovatno je ono što si učinio za Ajzaka.
Najmanje što sam mogao da učinim.
Spavaću na vašem kauču. Gledaćeš me dok jedem.
U redu.
Laku noć. -Laku noć, Kendis.
Piter te smatra herojem, Daltone.
Kao i svi ovde.
Žele da ostaneš sa nama.
Ovde?
To je ludost. -Ne. Nije.
Piter može da napiše da ste u Kanadi...
Napravićemo lažne lične karte, novo ime... -Ne, Džejn.
Ne želim novo ime.
Hoću da završim službu, vratim se kući...
u Hemond, kako smo planirali. -Da završiš službu?
Zar nisi... -Ne.
Nisam dezerter.
Molim?
Imam slobodno.
U vojsci misle da smo u Hong Kongu.
Ali, svi misle... -To nije bitno.
Ti kreteni ne znaju o čemu pričaju.
Ti kreteni su moji prijatelji.
Izvini.
Ne možeš se vratiti.
Ovde si, nemoj ići...
Hoćeš li da se udaš za mene?
Kada budem mogao da priuštim, uzećemo lepši. Obećavam.
Ne dopada ti se. -Ne!
Pristajem.
Jesi li na noćnoj straži?
Jesi li je zaprosio?
Venčaćemo se.
Divno, druže. Čestitam. -Hvala.
Treba da proslavimo, pre povratka.
Šta je bilo?
Hvala ti... što si pošao sa mnom. I za sve ostalo.
Sve za mog drugara. -Bilo je ludo s' moje strane.
Još luđe po tebe, pa... Zaista cenim to.
Vrati se kod verenice. Snaći ću se.
Ne sviđa ti se. -Ne, dobro je.
Trebaju nam imena da bi bilo realno.
Ne može. Obećala sam Mikiju.
Super. -Divan zvuk za početak dana.
Sad je dva popodne.
Imate li ulje za ovo? -Imamo majstora.
Stvarno? Dajte mu otkaz. Ležajevi su skroz suvi.
Pokrenite mašinu.
Odlično. Hvala. -Šta reći, imam spretne ruke. -Vidi se.
Zar ne treba da idete uskoro?
Ne idemo, jer oni treba da se venčaju!
Je li tako? Pokaži im prsten.
Hajde, da vidimo!
Čestitam. -Šta ćemo raditi danas?
Hajde da igramo. -Zar ne možemo... -Misija završena.
Nismo odredili datum. -Detalji. Opusti se! Na žurci smo.
Seo si na mene. -Probaj. Oduvaće te skroz.
Jedino Džojner nikada nije duvao. -Molim?
Hajde, Daltone, opusti se jednom u životu.
O, Bože.
Neću.
Zašto ostali nisu otišli kao vas dvojica?
Ako te uhvate, zatvore te u Levenvortu.
Bolje zatvor nego metak u glavu, zar ne? -Možda danas.
Šta posle zatvora? Ko će te zaposliti, hteti nešto s tobom?
Niko. Isto kao da si mrtav.
Smešno ti je? -Ne znam, čoveče.
Pre sam za zatvor nego za taj besmisleni rat.
Stvarno? To ćeš mi reći kad završiš rad. -Jasno.
Jesi li za ples? -Naravno.
Zašto stalno moraš da nosiš radio? -Jer sam tražio.
Nisam kao Džojner, i kući me ne čeka divna devojka.
Vijetnam je jedna velika zamka. Shvatiš čim stigneš.
Hoćeš li mi reći šta se desilo?
Hoću. -Izvoli.
Povuci dim i zadrži, popij šot i onda izdahni.
Za kapetana Džoa! Do kraja!
Redov Dalton Džojtner.
Prvog dana sam upoznao jednog narednika iz Tenesija.
Zvali su ga "Mesečina".
Prišao mi je i rekao: "Mali, učini sebi uslugu i traži radio".
To je najbezbednije mesto u jedinici.
Osećam se kao kreten što teglim to teško čudo.
Onda... prasak.
Glavni u koloni je uleteo u zamku. To je bio Mesečina.
Zvao sam helikoptere za evakuaciju, ali...
Bio je mrtav kad su stigli.
Ostalo mu je 11 dana do kraja službe.
Džojner je preuzeo to mesto. Više nismo naleteli na zamku.
Vidi mog drugara.
Nemoj ići sutra. -Moramo da idemo.
Hoću da te odvedem na jedno mesto, pre odlaska. -Gde?
Na jedno mirno mesto.
Prelepo mesto.
Treba ti tako nešto.
Moram reći da već gledam u nešto prelepo.
Sklanjaj se od nje!
Niko ne dira moju devojku! Čuješ li me? Niko!
U redu je. -Skloni se. -Ništa strašno, zeza se. Smiri se.
Ona je ljudsko biće. Nije ničije vlasništvo.
Smiri se. -Dođi, skote naperlitani! Hajde!
Prekini! Šta ti je?
Šta mi je? Pipao te je po celom telu.
Šta je tebi, Džejn? -Ne zovi me tako.
Kako? -Džejn, Džejni... To više nisam ja.
O čemu pričaš?
Samo idi. Idi, Daltone.
A vi, nakaze, idite do đavola! Sklanjajte se!
Rat i pakao će mu pomoći.
Nastavite sa zezanjem.
20 sati nas deli od prvog sletanja na Mesec.
Sigurno ti ništa ne treba? -Idi.
Bićeš dobro, drugar.
Predajem se. -U redu je. Došao sam da vidim Kendis.
Kako je Dalton? -Odlično.
Zaboga, kako misliš da se oseća?
Jesi li gladan? -Miki Vrajt je uvek gladan.
Mislila sam da se nećeš vratiti.
Ne poznaješ me dovoljno dobro.
Jesmo li stigli?
Ma, daj! Šetaj! -Neću dok mi ne kažeš šta je sa Piterom.
O čemu pričaš? -Znaš ti vrlo dobro.
Dakle?
Misliš da bih bila ovde da imam nešto sa Piterom?
Pametna si, znaš? -Stvarno?
Ja sam los, približavam ti se.
Devojke stvarno padnu na tu foru sa anđelom? -Neke, da.
Zatvori oči. -Zašto? -Zatvori ih! -Dobro.
Ovo je iznenađenje. -Ne volim iznenađenja. -Veruj mi.
Dobro. Hodaj. -Ruka ti je na mom dupetu. Namerno?
Nastavi da hodaš. Još malo. Dovoljno.
Možeš da otvoriš oči.
Jedno mirno, predivno mesto.
Trebalo je da mi kažeš da ponesem kupaći.
To bi pokvarilo iznenađenje.
Hvala ti.
Mali korak za čoveka, veliki za čovečanstvo.
Izgleda divno odavde. -Ta lepota sa svih strana...
Drugačije je, ali prelepo.
Neko mi je jednom rekao da ću zapamtiti ovaj trenutak. -I?
Bio je u pravu. -Slažem se.
Ne deluješ mi kao ragbista. I da povređuješ ljude.
Ni meni ne deluje da si batalio vojsku.
U redu je, bre. Nisam poverovao u Vrajtovu priču.
Mada, moram priznati, opasno se proserava. -Zaista.
Reci mi. Iskreno, da li bi mogao sve ponovo?
Znajući kako je, da li bi ponovo otišao?
Sigurno se ne bih prijavio.
Šta bi radio da te pošalju u Da Nang?
Mislio sam da ideš u školu. Sranje, Ajzak.
Dobro jutro.
Prvog jutra u Vijetnamu video sam divne crvene leptire.
Na trenutak sam zaboravio gde sam.
Nekad pomislim da smo isti.
Selimo se iz mesta u mesto, bez plana.
Nedefinisanog plana.
Imam prijatelje u Kalgariju.
Imaju farmu, mogao bi tamo da odeš. -Ne, nisam ja za to.
Nije smešno, Miki. Policija vas traži.
Idu od vrata do vrata. -Molim?
Izvini, trebalo je ranije da ti kažem.
Sebično sa moje strane... -Nema veze. Hajdemo odavde.
Šta misliš o Kanadi? -Ne znam.
Moram da upozorim Džojnera.
Ostavi me ovde, možda kući nije bezbedno.
Ne možeš da ideš unaokolo, bez plana.
Naći ćemo se u restoranu. Za par sati ću srediti sve.
Propustila si sletanje na Mesec. -Jesi video Džuniper?
Nisam. Radio sam.
Moraš odmah da odvezeš Mikija i Daltona u Kanadu.
Nisi čula šta sam rekla?
Ne idu u Kanadu. Vraćaju se u Vijetnam.
O čemu pričaš? -Dalton nije dezerter.
Vratio se zbog mene.
Miki je krenuo sa njim.
Moramo da idemo, panduri nas traže. -Znaš šta bi bilo super?
Nil i Baz su rešili da se ne vrate.
To bi bilo dobro. -Da.
Nil i Baz nestaju sa spiska. -Ili, još bolje...
Nil i Baz dezerteri. -Molim?
Stigli su gde su želeli. Zašto bi se vratili?
Ne mogu da ostanu na Mesecu.
Ne, ne mogu.
Mi možemo. -O čemu pričaš, nećemo dezertirati.
Zašto ne bismo? -Zato što se to ne radi.
Ti vodiš našu jedinicu, prijavio si se, to ti je posao.
Prijavio sam se da pobedim u ratu.
Dok nisam saznao, kao i svi, da nema šta da se pobedi.
Bio si tamo kad su vukli malog iz Tenesija,
potpuno raznesenog. Ti si znao, ja, svi!
Ovaj rat se svodi na preživljavanje! Od tada,
znao sam da ću preživeti ako se fokusiram na Džejn.
Noćna straža, da radim. Ona računa na mene.
Našao sam svaku zamku, jer sam morao!
Ja sam tamo, bez Džejn, mrtav čovek.
Šta je sa momcima, Džojner?
Frenklin, Sančez, Brns, ja? I nas ćeš ostaviti?
Misliš da ne znam kako ti je? I ja bih pobegao sa Kendis.
Mnogo bih voleo da pobegnem u Kanadu, ali neću.
U Hong Kongu je utorak. Večeras se vraćamo i kraj priče.
Brns se neće vratiti. -Jer nam je spasio živote!
Sada je u bolnici, ne znajući da li će prohodati ponovo.
Obavezao si se svojoj jedinici, ne da ćeš dobiti rat.
Računamo da nas vođa dovede kući žive.
Zašto misliš da sam ušao u taj avion?
Obavezati se? Ti ne znaš šta to znači.
Brns je mrtav.
Upravo sam prekinuo razgovor sa njegovim ocem.
Od infekcije, nije stigao do Da Nanga.
Sa nama u jedinici je bio jedan momak, Brns.
Džojner i ja smo mislili da nećemo preživeti.
Brns i momci su žrtvovali svoje živote zbog nas.
Da nije bilo njega, ne bih bio ovde.
Brns je ranjen. Teško.
Saznao sam da je umro u groznoj bolnici u Vijetnamu.
Jesi li završio?
Nisam više raspoložena za tvoje priče, Miki.
O čemu pričaš? -Da li se dobro provodiš?
Jesi li dobio šta si hteo, dobru priču za drugare?
Kendis, nisam hteo... -Da me iskoristiš?
Skote jedan.
Vrajt ti je rekao da sam ovde? -Ajzak.
Kako je to smešno.
Zamišljao sam... tebe i mene, u kući, sa decom.
Naši roditelji dolaze na roštilj vikendom.
Ti nisi isto tako zamišljala, Džuniper?
Šta je bilo?
Nazvao si me Džuniper. -Tako se zoveš sad, zar ne?
Stvarno je predivan.
Zadrži ga.
Kada ti poleće avion? -U 20:55.
Uvek ću te voleti.
To se nikad neće promeniti.
Hvala za one pakete. Imali smo čemu da se radujemo.
Nema na čemu.
Bila je glupa ideja.
Šta to radiš? -Miki Vrajt ne pređe pola sveta
da bi se vratio sa pričom bez srećnog kraja.
Gotovo je, vrati se. -Nije.
Ideš kod Kendis, i bićeš kao onaj naš kurac od cigle.
Bićeš uspravan, visok, sa pravim namerama.
Šta je bilo? -Oduševljen sam.
Skoro pa je smešno. Skoro.
Vreme je da povučeš obarač. Ciljaj u srce.
Hoćete da me povezete do autobuske stanice? -Uđi.
Samo da sačekamo Vrajta.
Želim da vidim Kendis. -Siguran sam da ona ne želi.
Vrati se ti lepo u džunglu. To jest, u polja pirinča.
Rekao sam ti. -Skloni se. -Izađi iz moje kuće.
Ovako ćemo, Pit. Brojim do tri.
Ako se ne skloniš, prolazim kroz tebe. Jedan, dva...
Žao mi je, Pit.
Diši.
Šta radiš ovde? -Nije sve bila laž.
Naročito deo kad sam se zaljubio u tebe.
Molim te, Kendis, ne radi to.
Hoćeš li reći nešto?
Samo... idi.
Napravio si sprdnju od nečeg prelepog.
Vrlo dobro znaš da to nije istina.
Zauzeta sam. Jesi li hteo još nešto?
Nisam kao ti. Sa 14 nisam hteo da spasim svet.
Celog života nisam se ničemu posvetio. Školi, ratu, ničemu.
Do ovog trenutka.
Dobro, odlazim.
Bio sam iskren za jednu stvar.
Volim te zbog toga kakva si. Ne zbog koristi.
Na pod! Rekoh, na pod! Tišina! Ruke iza glave.
Proveri džepove. -Imaš li oružje? -Ne, ne!
Pustite me! -Prekinite, inače ćemo i Vas uhapsiti.
Ne razumete, on nije dezerter. Ima slobodno.
Nosi uniformu! -Stvarno? Kako ćete objasniti ovo?
"Istinita priča o dezerterima"
Šta? -Eto šta sam dobio zbog zadržavanja.
Veruj mi, ja nisam ovo napisala. Nisam.
Znam. -Imate pravo da ćutite.
Nema nikakva prava, ovo je vojna stvar.
Reci mi, gde ti je drugar? -U Vijetnamu.
Dobro, sinko. Idemo u stanicu da sačekamo nadležne.
Nemojte, molim vas. -Žao mi je.
Ti si ih otkucao! -Ne znam o čemu pričaš.
Znao si da nisu otišli! "Mala, žuta kuća u Vikotija forestu".
Dao si im našu adresu! Kako si mogao... -Nisi bila ovde!
Morao sam da donesem odluku... -Nemoj da sereš!
Ovo je žestoko sranje, Kendis!
Slagao te je! Lagao je sve nas!
To je opravdanje za tvoje delo?
U pravu si, Piter. Zavarana sam.
Sve je u redu.
Mislila sam da si izdajica. U stvari, ti si kukavica.
Ništa nećeš promeniti, brate.
Koliko ti je ostalo? -Šest meseci. -Šest meseci?
Na pola puta do povratka kući. -Kapetane Sinkler! -Da?
Vodnik Frimen! Došao sam po Majkla Vrajta, gospodine!
Brzo radite. Pre pola sata sam pričao sa pukovnikom.
Dva dana istražujemo oblast. Ovog sam našao danas.
Redov Džojner i ja ceo dan razmišljamo gde mu je drugar.
Nije li tako, Džojner? Je li to on?
Obukli smo mu uniformu. Sledi mu brijanje
za dug boravak u Levenvortu.
Srećno, sinko. -Trebaće mu, zar ne?
Idemo. Prijatno, gospodine.
Budite fini, odslužili su šest meseci.
Neverovatno! Dalton Džojner krši zakon
da bi oslobodio Majkla Vrajta.
Umesto pucnjave, dobro foliranje pred pandurom.
Frenklin i Sančez će crći od muke. Odakle ti uniforma?
Od ranijih dana.
Dobra ti je frizura. -Zahvaljujući Džojneru.
Nagazi, treba da stignemo na avion.
Ja ću pešaka. Kako možete da hodate u tome?
Čuvajte se.
Tofer?
Pazi na Džuniper. Važi?
Dogovoreno.
Požurite, imamo 10 minuta. Hajde.
Podeli sa momcima. -O čemu pričaš?
Žao mi je. Ne mogu da se vratim.
Ne bih doprineo ništa dobro jedinici.
Ti nipošto ne treba da se izvinjavaš.
Nakon svega tamo, zaslužio si da ostaneš.
Kuda ćeš ići? -Ne znam.
Možda ćemo u Toronto, Montreal. -Mi?
Ajzak je dobio poziv. -Begunac i dezerter.
Kad se vratim, sve da mi ispričate.
Požuri.
Vojniče?
Gde je Džojner?
On... Ne vraća se. -O čemu pričaš?
Ne može da bude tamo bez Džejn.
Zbog nje je i izgurao do sad. Svi smo.
Ne, ne. Miki, molim te, ne idi. -Pazi... -Ne.
Ako ih sad ostavim, neću biti vredan bilo koga od vas.
Samo ću nastaviti da hodam.
Otići ću sa tobom u Kanadu. -Ne. Neću to da ti uradim.
Ostani ovde, i učini da prestane rat.
Za to si se prijavila.
Volim te.
Zdravo. Drago mi je što te ponovo vidim. -Takođe.
Da li bi da popiješ nešto? -Neka, hvala.
Ako dobro pogledaš, videćeš kako se astronauti vraćaju.
Dragi Miki, Tofer mi je javio da ste slobodni.
Pišem ti u taksiju, na putu za aerodrom.
Ako mi budeš nedostajao. Iskreno, već mi nedostaješ.
Shvatam zašto Džuniper nije pričala o dečku u Vijetnamu.
Ljudi poput mene bi joj otežali.
Smešno je. Ja sam bila loše informisana.
U našem besu da se ovaj rat završi...
Zaboravili smo da naši momci nisu negativci.
Samo se bore da prežive.
Momci kao Džojner, koji svakim korakom rizikuju život.
Momci kao Brns, koji žrtvuju život da bi spasili prijatelje.
Zahvalila bih mu se što mi te je spasao.
Sad se vraćaš po svoj radio.
Nadam se da ćeš ovu poruku jasno čuti.
U maloj kući u Viktorijan forestu,
jedna devojka čeka da se vratiš kući.
S ljubavlju, Kendis.
Dakle? -Šta?
Hajde, ne zezaj. Gde je on? Kuda ste otišli?
Do Meseca.
Draga Kendis, opet sam sa momcima. Više ne kružim.
Sada sam svakim korakom bliži tebi.
FILMO-CENTAR
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM