FILMO-CENTAR
Morkroft, Vajoming 1947. godina.
Idi Pole. Ali nemoj dugo.
Pole?
P O L
San Dijego, Kalifornija, sadašnjost.
Sviđa mi se ovde, osećaj je tako... -Ispravan? -Tako je.
Mi smo 8590 km od kuće i nekako se osećam kao da ovde pripadamo.
Znam šta misliš. Mislim da se sada zabavljam više nego ikad u životu.
Tako mi je drago što smo došli ovde, Klajve. Klajve?
Mogu li? -Samo izvoli. -Bio sam tamo sam. -To je Crni Vampir.
Pazi, opasan je. -Koliko?
1349.99 dolara.
Hoćeš li da ga kupiš? -Zajebi to. -U redu.
Ne mogu da verujem da ćemo da upoznamo Adama Šadovčilda. -Znam.
On je najbolji lik na svetu. -Hvala, priđite.
Dobrodošli prijatelji. -Samo želim da kažem da je "Virtualna Planeta",
imala veliki uticaj na mene i moj rad.
Sebastijan Riko je predivan glavni lik. -Nemoj da mi kažeš. Ti si pisac?
Jesam. -Dobro. -On je osvojio nagradu "Nebulon" 1992. godine.
Radim na nastavku.
Rado bih da to vidim, ali ne danas, to je pravna stvar, siguran sam da je...
Siguran sam da je dobar. To je predivna naslovna strana. Tri sise.
Super. -To je nacrtao Grejam, moj ilustrator.
Molim vas momci, ne zadržavajte red.
Hvala vam.
Da li ste kupili knjigu? -Nismo. -Onda bežite.
Slikajmo se s njim. -Spreman?
Da.
Da li su to u vezi kampera? -Sigurni ste da ima dva odvojena kreveta?
Pošto se dogodio mali nesporazum u hotelu. U redu, odlično, hvala vam.
Prijatno i vama.
Da li je ovde? -Na parkiralištu je.
Misliš na parkingu. -Nego šta. Moj američki glas.
Neverovatno, zar ne? Stvarno smo ovde u SAD.
Koliko dugo smo sanjali o ovome? -Od detinjstva. -Tako je.
A vidi nas sada, odrasli smo muškarci. -Pica!
Zdravo. -Dobro veče gospodo. -Uđite.
Gde da ostavim ovo? -Možeš na krevet ili... -Da li ste na medenom mesecu?
Ne. Samo smo prijatelji. -Došlo je do greške.
Pogrešno su nam rezervisali. - Ostavite to na sto.
Idete na put? -Tako je. Zar postoji bolji način da se prati fantastika,
od obilaska američkih najslavnijih NLO oblasti.
Obićićemo Oblast 51, a onda crno poštansko sanduče u Nevadi.
Zatim kamp Verde, pa onda Apači raskrsnicu,
i onda Rozvel u Novom Meksiku, do mesta slavnog pada 1947.
Svi znaju da nije tako. -Prestani. To je navodno mesto pada, u ovom trenutku.
Zašto bi onda priznali da je došlo do pada, ako se on desio negde drugde?
Složimo se da se ne slažemo.
Veruješ li u vanzemaljce? -Šta misliš pod time?
Da vidimo taj račun.
Želim vam prijatan medeni mesec. -Hvala vam.
Vaskez stene, Kalifornija
Ljudi!
Oblast 51, Nevada
Smešak.
Koju nalepnicu? "Gledajte nebo", ili "Vanzemaljac u autu"?
Vanzemaljac u autu. -U redu, ako ste sigurni.
Kako je bilo na skupu? -Upoznali smo Adama Šadovčilda.
Ko je Adam Šadovčild? -On je napisao "Tanuzijsku Pangenezu".
Nisam to pročitala. -"Dženi Starpeper i Medena Ruka"? -Ne. -"Robotovu ljubavnicu"?
Više volim romanse. -To je skoro kao romansa.
Između žene i mašine? -Da. -To mi se sviđa.
Da li ste završili ili da vam donesem još nešto?
Mogao bih još kafe. -U redu, a vi?
Mogu li da dobijem E.T. milkšejk? - Hoćeš li to s prskalicom?
Shvatiću to kao "da". -Mislim da bih trebao da odem do toaleta.
Veoma smešno.
...i seo je na tog bika i onda je počeo...
Šta je bilo?
Ne poznajem te. -Stripovi.
Smeško, šta misliš kako se zbog toga osećam?
Što si nepristojan prema meni?
Vanzemaljac mi je bio u rukama. -Klajve...
Šalim se, imaju sapun u obliku vanzemaljske glave, sjajno je.
Šta? -Evo ga stiže.
Momci kako ste danas? -Šta je ovo, nekakav gej bar?
Ne, samo mesto gde možete nešto da pojedete i imate bliski susret.
Da, zvuči mi kao gej bar. -Ne, mi smo samo prijatelji.
Izgledate mi kao da vam treba nekoliko piva.
Mogli bismo to. -Tako je, mogli bismo to.
Ključevi.
Ostavi to. -Hvala lepa.
Šta to radiš? Ne gledaj me tim pederskim očima.
Zaboravio sam nalepnicu. -Gde si to sada? -Stavljao sam nalepnicu.
Oni su gadni. -Definitivno nisu naš tip ljudi.
Sumnjam da ćemo da ih ponovo vidimo.
To nije bio njihov kamionet, zar ne? -Nije. -Da proverim? -Ne!
VANZEMALJSKI AUTOPUT
Crni sandučić za poštu.
To je najverovatnije nešto najbolje što sam ikada video.
Sećaš li se kad smo ga guglali na kompjuteru tvoje mame?
A onda je telefon zazvonio a ti si mislio da je FBI?
Nisam stvarno mislio da je FBI. -Počeo si da plačeš.
Imam strah od aviona. -Bio si samo u Briselu. idi stani do njega.
Smešak. Dobro.
Zamisli da proleti leteći tanjir pored nas? -Bilo bi neverovatno, zar ne?
Smešak!
Šta bi uradio da se zaista spuste? -Prvi kontakt je velika odgovornost.
Oni dolaze u miru, a mi odemo u komadima?
To nije naša uloga. -Ne. -Šta je to?
Misliš li da su to oni ljudi? -Ne.
Videli smo dovoljno. Idemo!
Sad ćemo da dobijemo svoje. -Ovo je kao u filmovima.
Silovaće nas i polomiće nam ruke. -Neću da mi polome ruke.
Moram u toalet. -Upravo si bio. -Znaš da imam slabu petlju.
Ne daj im da prođu! -Šta da radim? Da se zakucam u njih? -A depozit?
Nisu oni!
To je bilo užasno.
Pozdrav?
Možda bi trebalo da pozoveš pomoć.
Zvoni. -Ne bih to radio da sam na tvom mestu.
Spusti, telefon, dole.
Šta si mu uradio? -Nisam ništa, onesvestio se. -To je zbog tebe.
Da, ali nije kao da sam podesio fazor na omamljivanje. -Imaš fazor? -Ne, slušaj.
Zaista mi treba tvoja pomoć. Pomozi mi da ga odnesemo do kampera.
Da li si ti vanzemaljac? -Za tebe jesam.
Hoćeš li da eksperimentišeš na nama? -Zašto svi uvek to pretpostavljaju?
Da li ja to sakupljam prdeže? Šta mogu da saznam od dupeta?
Izvini, kako se zoveš? -Grejam Vili.
A kako se on zove? -To je pisac, Klajv Golings.
U redu, odlično, ja sam Pol. -Pol?
To je nadimak kojim me zovu, brod mi se srušio na psa... nije važno!
Možemo li da odnesemo Klajva u kamper i da bežimo odavde.
U velikim sam problemima i ako mi ne pomogneš mogu da poginem.
Ali večeras imamo popunjen raspored.
A da ideš na neviđeno. Šta misliš o tome?
U redu. -U redu, savršeno. Pomozi mi da ga podignem.
Ovaj čovek se upišao u gaćama. -Ima slabu petlju. -Fantastično.
Zar ovo ne može brže? -Žao mi je, ograničenje je 110 km/h.
Ko šiša ograničenje! U stvari nemoj.
Pametno razmišljaš, budimo neupadljivi, to je dobro.
Kako to da mogu da te razumem? Koristiš li nervni jezički prevodilac?
U stvari govorim engleski, ti jebeni idiote!
Oprosti, trenutno si u šoku.
Shvatam da ti je ovo veoma čudno.
Samo se ponašaj normalno i vozi na sever.
Moramo da se udaljimo što više od Glavešine.
Zojle, šta se događa?
Pobegao je. -Sranje. -Izgleda da je nabavio i prevoz. -Kako to misliš?
Tragovi guma. -Gad je oteo domoroca?
Moguće i dvojicu. -Zar ne misliš da je sve to malo velika slučajnost?
Želite da kažeš da je znao? -Mali jebač je možda zvao kući.
Možda je i spasilačka ekipa na putu. Zojle, moramo da izvadimo veliko oružje.
Mislite li da je to pametno? Zadnje što nam treba je hajka.
Možda si u pravu, imam 2 početnika na važnom zadatku, 75km severno od tebe.
Reći ću im da postave blokadu puta. -Ovo su civili, dozvolite da ja to sredim.
Možda ti zatreba dodatna pomoć.
Samo nemoj ništa da im kažeš, ne želim nikakvih problema.
Ovi putevi mogu da budu nezgodni noću.
Ljudi stalno stradaju u nezgodama.
Sviđa mi se kako razmišljaš. Završi s tim.
Diži se, dobili smo novi zadatak. -Odlično, a šta ćemo s sendvičem?
Rekla je da možemo da ga podelimo. -Obožavam ovaj posao.
To mi je bilo potrebno.
Obožavam pistaće, ali mrzim kada ih dobijem u ljuski.
Obično ih samo zagrizem.
Samo ih lupneš i ako se ne otvore baciš ih. -Ne, to su dagnje.
Ne, već pistaći.
Grejme, hvataj ga za noge!
U redu je, on je prijatelj! Zove se Pol.
Stric mi se zvao Pol. -Da li je to bilo klingonski?
Psihotični šmokljane.
Pol je s male planete klase M iz severnog dela spirale, u galaksiji Andromeda.
Hvala. -Izgleda prilično očigledno.
Za to postoji razlog, Klajve! Poslednjih 60 godina, ljudskoj vrsti su prikazivane,
slike moga lica, na kutijama za užine, na majicama i ostalim sranjima.
U slučaju da kada se naše vrste sretnu ne dobijete jebeni napad panike.
Nisam imao napad panike! -Nemojte ponovo!
Prokleti kretenu, sklanjaj prste odatle. Ako dobijem bakterijsku infekciju, mrtav si.
Bože moj. -Sranje.
Pole... Pole?
U redu, ovo bi moglo da bude to. -Ponovi mi šta to tražimo?
Ne znam.
Šta vas dovodi u SAD? -Na odmoru smo. -Bili smo na sajmu stripova.
Sajam stripova? Nemojte to da kažete O'Rejliju, on obožava ta štreberska sranja.
Poznajete li Benija Hila? -Ne.
Bože moj pogledaj ovo! - Šta?!
Upoznali su Adama Šadovčilda. Ko je do đavola to?
Napisao je "Praksa Jupitera". -Šta?
Dženi Starpeper i Medena Ruka?
Vitez moljaca? -Govorite li vi engleski?
Vitez moljaca, odlična knjiga. -Kakav je bio? -Malo napet.
Umetnik je. -Da vidim to.
Šta je ovo, porno za štrebere? -Ne, to je Klajvov. -Moj roman.
Tri sise, super. Trebali ste da joj stavite 4 sise.
To je bolesno. -Samo kažem. Misliš li da je to to? -Sumnjam.
Šta si još našao unutra? -Ne mnogo, upišane farmerke.
Klajv ima slabu petlju -Umukni. -Možete da idete. -Hvala.
Mogu li dobijem svoj... Hvala. Smem li da pitam šta tražite?
Ne. -Hvala, idemo Grejme.
Bravo Prljavi Hari. -Primetio si to?
Naravno da jesam. Svaka čast.
Očigledno je šta se dogodilo. -Da li je?
Vlada je koristila neuro toksičnu boju na crnom poštanskom sanduku.
Koja je uzrokovala zajedničku halucinaciju o vanzemaljcu. To ima potpuno smisla.
Đoka ti je gotova. -Ne.
Šta je? -Odrasti već jednom. Da li ste videli moj šorc?
Kako si to uradio? Kako si postao nevidljiv?
To je kamuflažna reakcija. -Kao u filmu Predator?
Tačno, iako mogu to samo dok držim dah. -Ali možeš kad god hoćeš?
Kad god hoću. -To je baš kao on.
Da li sam ovde jedino ja normalan!
Tebi je ovo u redu? Ti ćeš nazad u oblast 51.
A nas će da uhapse zbog pomaganja beguncu i poslati u Guantanamo.
Idem da napravim pecivo i kafu, i ostaviću vas malo nasamo.
Šta je bilo Klajve?
U kuhinji je vanzemaljac, koji sprema peciva i kafu.
Da li želiš čaj? -Ne, ne želim čaj.
Dobro je, jer je čaj čudan u americi, pošto ostavljaju vrećicu unutra.
Čudna je činjenica da smo pokupili stopera vanzemaljca,
a tebi je to sasvim u redu.
Pecivo i kafa... Marmelada.
Rekao je da mu je život u opasnosti, i treba mu naša pomoć.
Ponekad moraš da rizikuješ.
Šta ako se probudimo i zateknemo ga kako gura sondu, u naš anus?
Navodno to ne rade.
Da li neko želi malo od ovoga? Bilo ko?
...48, 49, 50. Dolazim, spreman ili ne gade.
Gde je drugi? -Ne znam gospodine.
Hagarde! Izvinite.
Hagarde!
Lepo.
Traži te, tip sa značkom. Igrali smo se žmurke imali smo mnogo vremena. Požuri.
Krio sam se. -Da li je bilo saobraćaja?
Ne, samo nekoliko seljaka i dva štrebera u kamperu.
Štreberi? -Da, bili su na sajmu.
Upoznali su Adama Šadovčilda. -Ko je do đavola on?
Napisao je Zatvorska ćelija 431...
Znaš li da si odrastao muškarac, zar ne?
Verovatno se briješ, plaćaš poreze, imaš stidne dlake.
Sve to. -Da li ste pretražili to vozilo? -Jesmo. -Šta ste pronašli?
Ništa puno, samo knjigu sa zelenom ženom sa tri sise.
Tri sise, to je super. -I upišane farmerke.
Stani. -Neki problem.
Slušajte me idioti, želim sve da znam a šta možete da se setite u svezi s njima.
Idemo. -A blokada gospodine? -Nije uspela.
Kupite čoko kolutiće. Hvala vam.
Čuo sam da je bilo gužve na putu posle Rejčel.
Čudno, nisam ništa čuo. -Onda su momci pogrešili.
To je puno grickalica zar ne? -Šta? -Vrati sve to.
A Polovi čoko kolutići? -Samo požuri.
Samo izvolite. -Hvala.
Onaj komad napolje je vaš? -Molim?!
Kako to mislite... -Vaš kamper? -Da, kamper je naš.
Odakle ste momci? -Iz Engleske.
Čuo sam o Engleskoj, tamo nema oružja.
Ne previše. Samo poljoprivrednici.
Kako onda da policija upuca nekoga?
Ne pucaju. -Nastoje da ne pucaju.
15.58 dolara. -Izvolite 20, zadržite kusur.
Dajte ga u dobrotvorne svrhe.
Neverovatno Grejme, pandur nije ništa posumnjao!
A Klajve, ti se nisi upišao.
Ne želim da zanovetam, ali mnogo tražiš od nas.
Tek smo se upoznali, a ne znamo kuda idemo ili zašto.
Zar ne misliš da zaslužujemo objašnjenje? -Što manje znate to bolje.
Žalim da imate mogućnost poricanja.
Rećiću samo, da sam proveo mnogo vremena u bazi misleći da sam gost.
A ispalo je da sam bio zatvorenik.
Ali ne brinite, imam sve pod kontrolom.
Ovo me je nateralo da skočim. -Siroto malo. - Ništa nisi mogao.
Šta to radiš? -Samo gledaj.
Čudo!
Zašto si to uradio? -Neću valjda da jedem mrtvu pticu.
Hajde društvo, 11 sati - 12 sati. Idemo, zabavno je!
Ako razmislite, to je kao putovanje kroz vreme.
11 sati - 12 sati. Tako je.
Daj da vidim. -Ne, samo budi miran.
Hoćeš li da me nacrtaš kao jednu od tvojih francuskinja Džek?
Šalim se, žao mi je. Nemoj da ispadnem debelo, zemljina gravitacija dodaje 5 kg.
Pole, mogu li nešto da te pitam? -Reci.
Da li si ono nekada uradio i osobi? -Da, pojeo sam mnogo ljudi.
Šalim se veliki, opusti se. -Ne to, mislim da ih popraviš.
Ne, ne mrtve osobe.
Sveže mrtva ptica, to je jedno, mrtva osoba, sasvim drugo.
U stvari to je veoma opasno za mene, povreda može da se odbije na mene...
Da li sam ti dosadan? Da li si već čuo ovo ranije? -Da li si umoran kobasice?
Ne zovi me tako pred njim. -Može Tigre. - Egi, mrtav sam.
Svi smo umorni. Stani negde da prenoćimo.
Ti si begunac Pole. Neću samo da sedim i čekam ljude u crnom.
Moramo da nađemo neko usamljeno mesto i da ne privlačimo pažnju.
Gde idemo Pole? -Znaćeš kad ga vidiš.
Dva belca? -Dva čudna belca. -Čudni belci, u redu.
Da li su naručili nešto čudno? -Čokoladu. -Čokoladu?
Zojle, izveštaj.
Pratili smo ih do benzinske stanice u Ilaju, mislimo,
da možda putuje u kamperu s dvojicom iz Engleske. -Nove Engleske? -Stare.
Jezivo. Šta su oni? MI6?
Ne, samo par štrebera na putu s sajma fantastike.
Nešto nije u redu, mislim da ćemo morati da...
Želim te štrebere u zatvoru i onog malog zelenog gada,
u svom akvarijumu ili mrtvog, i to što pre.
Osećam da sam im sve biže. Za 24 sata poželeće da nikada nije bio na Zemlju.
Evo nas, to je to mesto.
Ovo izgleda dobro, ne izgleda kao da je neko ovde ubijen.
Veoma je tiho. -Tišina je dobra Grejme.
Tišina nam je prijatelj. -Zdravo.
Napolju je devojka.
Mi smo samo par običnih momaka, na obilasku manje
poznatih turističkih mesta američkog srednjeg zapada.
Sumnjam da te je čula. -Tebi govorim. -Izvini.
Zdravo, ja sam Rut Bugs.
Dobra veče Rut, ja sam pisac Klajv Golings,
a ovo je moj prijatelj i kolega gosp. Grejm Vili.
Imate li mesta? -Naravno.
Parking 9, noć je 25 dolara, s priključkom za struju i trebaće mi dokumenta.
Izvoli, to je moj pasoš.
Engleska, obožavam je.
Da li si nekada bila tamo? -Ne. -Trebala bi da ideš.
U redu. -Ne sada, mislio sam na London.
Mnogo je mesta na koje bih išla. -Rut, dolazi ovamo!
Doćiću ujutro po novac, želim vam prijatno veče.
Hvala. -Zdravo.
Baš je ljubazna.
Onda je oženi.
Zašto ti je trebalo ovoliko? -Samo sam razgovarala, tata.
Previše pričaš. -Izvini tata.
Zdravo.
Želiš li cigaretu? -Ne hvala, ne pušim.
Mogu li nešto da te pitam? -Da, naravno.
Grejm i ti, da li ste vi... - Šta?
Znaš.
Znaš, vi, dva lika...
Zezaš me?
Šta to radiš?
Ne znam na šta misliš. -Gej! -Ne!
Zašto to ljudi stalno govore? -Ništa, samo sam se pitam.
Potpuno je u redu ako jeste. Na mojoj planeti su svi isti.
Sve je u zadovoljstvu, shvataš li me? -Zašto si ovde Pole?
Bio sam na naučnoj misiji.
A onda sam imamo problem sa svemirskim brodom.
I onda sam se srušio.
Na sreću za mene jedna mala devojčica me je izvukla iz olupine.
I sledeće čega se sećam, je da su me neki likovi odveli u bazu.
Šta si radio tamo sve ovo vreme?
Znaš već, bio sma važan, savetovao sam Vladu.
I ne samo Vladu.
Želim da imaju neku vrstu posebnu moć, nešto mesijsko.
U redu Stivene, šta kažeš na ćelijsku revivifikaciju?
Da, ne znam šta to znači.
Restauracija oštećenog tkiva kroz telepatsku manipulaciju membrane intrinzičnog sećanja.
Šta to znači? -To znači lečenje, gosp. Spilberg.
Tako je, lečenje, dodirom ili tako nešto.
Možda da mu prst zasvetli na kraju kada posegne i dodiruje?
Možda, ponekad mislim da je manje, više. -Veruj mi.
Iznenadio bi se kolikog je uticaja imao na popularnu kulturu poslednjih 60 godina.
Agent Molder je bio u pravu. -On je bio moja ideja! -Stvarno? -Da!
To je odlično. -Pojačaj to zemljanine.
Volim ovu pesmu. Marvin je super.
Hajde, idemo momci. Ne plašite se.
Pogledajte mene, ja igram.
Koristite te udove, plešite s njima.
Potpalite vatru.
Rut, molitva!
Ne znam reči za ove pesme, niko ne zna.
Momci, hajde da se napijemo.
Ko kuća? Prestani. -Šta radiš? -Umukni.
Sakriću se ovde. -Ne izlazi. -Zašto bih? -Ko je? -Rut.
Da se nisi usudio. -Zdravo. -Zdravo.
Dobro jutro, mogu li da uđem? -Naravno.
Ne bi trebalo nismo obučeni.
Gde je onaj još jedan? -Još jedan?
U redu je, ne naplaćujemo po osobi.
Sinoć sam videla tri senke kako igraju oko kampera. -A taj, on je...
U toaletu sam, pojeo sam celi pistać.
I sada plaćam zbog toga.
Lepa majica. -Hvala, dobila sam je u crkvi.
To je Isus koji ubija Čarlsa Darvina.
Zašto bi ga ubio? -Zbog bogohulnih teorija.
Da li ste vi vernici?
Mi smo ljudi od nauke. Verujemo u uspostavljanje,
biološkog poretka kroz maglu fizičkog i hemijskog haosa.
Svet je star 4000 godina, i može da bude samo proizvod inteligencije.
To je sranje.
U redu, onda mi objasni, kako nešto složeno kao ljudsko oko, prosto nastane?
Samo ne nastane, ono je kombinacija milijardi godina razvoja kroz bezbroj vrsta!
O čemu to govoriš? -Evoluciji mala. -Bogohuljenje! -Bogohuljenje?
Ništa šta ti kažeš ne može da poljulja moju veru. -Shvataš da nisi normalna?
A istina je da je Bog stvorio nebo i zemlju, i sve nas po svom liku.
Po njegovom liku? Imam ja jedno pitanje!
Kako onda mene objašnjavaš?
Gotova je. Pada. Hvataj je.
I to je džengo.
Zašto si to uradio? -Onesvestila se, prošli smo već to.
Onesveste se. -Da, ali moramo da je povedemo s nama. -Ne.
Ovo je Amerika, otmica hrišćanke, je gore od pomaganja beguncu.
Ali videla te je! Ako je ostavimo zvaće policiju.
Niko neće da veruje ovom bogomoljnom kiklopu.
Izbacimo je na put, zamotajmo je u tepih.
Ne možemo da rizikujemo. Ako pođe s nama, može da nam se pridruži.
Voleo bi da ti se pridruži. -To nema smisla.
Biće joj dobro, mi smo dobri. -U redu a moj pasoš?
Momci!
Rut, što se za ime Boga... -Dobro jutro. -Jutro.
Idemo!
Prokletstvo. -Pokaži se demone!
Gde si! -Pasoš! -Skoči!
Šta je bilo? To je u stvari veoma malo na mojoj planeti.
Zdravo Rut, želiš li šolju čaja?
Gde sam to ja?
Vidi ko se to probudio. -Demon!
Žao nam je, i obećavam da te nećemo povrediti, i pustićemo te čim to možemo.
Zaveo vas je agent samog Sotone. On je zao! -I ja sam ovde!
Nije zao, samo je malo nepristojan. Pomoćićemo mu da se vrati kući.
On je s drugog sveta. -Postoji samo jedan svet.
Naš svet. Svet koji je stvorio naš Bog.
Ako će ti biti lakše, moje postojanje samo dokazuje,
tradicionalno poimanje Abrahama kao jevrejsko hrišćanskog Boga,
kao i svih ostalih monoteističkih religija, samo sam to i mislio.
Šta je s tobom. -Rut, poslušaj me samo na trenutak, molim te, smiri se.
Ne mogu ovako da vozim.
Zajebi više ovo!
Šta si joj uradio? -Preneo sam joj svo moje znanje i iskustva taktilnom vezom.
Možeš li i meni? - Stvarno me izmori. -Molim te.
Uvek je znao šta se događa u serijama pre mene, jer mu je mama imala kablovsku.
Zaustavi se i tebe ću da odradim. -Nema šanse! Bez nastavaka.
Nisam zvao Vladu, zvao sam policiju!
Ovo nije u nadležnosti policije, g. Bugs.
Taj đavo mi je oteo kćerku. -Kako to mislite đavo?
A ime vaše ćerke je Rut? -Tako je.
Sam sam je podigao nakon što joj je majka umrla. -Imate li njenu fotografiju?
Lako ju je uočiti. Ima problem s okom od svoje 4 godine.
Imate li telefon na koji bi mogla da vas pozove?
Pozadi. -Piter Parkeru, ostavi to slikanje i pronađi telefon?
Pozvaće me ako bude mogla. -Rekli ste da su otišli na istok? -Tako je.
Skrenuće sa 191 na autoputu.
Jebi se... -Idemo, momci, u auto.
Gospodine, da li biste nam rekli šta tražimo? -Da, šta tražimo?
Rekao sam vam onoliko koliko morate da znate.
Da gospodine, ali...
Gospodine, mislim da je vreme da nam kažete.
Samo radi ono što ti kažem Hagarde.
Idemo da pronađemo kćerku onog ludog gada, pre nego što bude kasno.
Rut sačekaj! -Ostavi me na miru! -Molim te stani, imam upalu mišića.
On ne može da bude iz svemira, to nije moguće!
On je s nekog drugog mesta. -Videla si i sama, pokazao ti je.
Verovatno postoje milijarde inteligentnih civilizacija tamo gore.
Gde su onda? -Jedan je tamo! -Gledaju li nas?
To je patetično.
Šta te muči Klajve? -Ništa me ne muči.
Ja sam iz svemira, ti si pisac fantastike, trebali bi da budemo najbolji drugari.
Nisi ti kriv, ja sam.
Da li je o tome reč? Ljubomoran si, na nju?
Nije samo to.
Na mene?
Zbog toga što smo se Grejam i ja družili dva minuta dok si spavao?
Da li je zbog toga? -Hteo sam da ovo bude posebno.
Sanjao sam o tome da te upoznam.
Od kad sam gledao "Mek i ja", i uprskao sam.
Sad ste vas dvoje prijatelji i on priča s devojkom, a gde sam tu ja?
Molim te čoveče, ovo je posebno.
Vas dvojica štrebera što ste mene upoznali. To je sudbina.
Koga je briga ako si se upišao.
Kada sam prvi put došao ovde i video čoveka, povraćao sam.
Vi ljudi čudno izgledate, imate divovska tela, a sićušne glave.
Sada si samo ljubazan.
Hoćeš malo ljubavi?
To je samo znanje i iskustvo čoveče, ti si pisac, možda dobiješ inspiraciju.
Hoće li da boli? -Samo ako se opireš.
Znači nema raja, nema pakla, nema dobrog, nema lošeg?
Nema greha. -Mogu da pijem? -Ako želiš.
Mogu da vodim ljubav? -Možda. -Mogu da psujem? -Naravno.
Penisi, dlakave sise, kaka, prdeži, prdenje...
Rut, nisam siguran da ovo pomaže.
Šta to radiš? Prestani! -Zašto?
Zašto bih prestala?
Zato što imaš ceo svoj život da istražuješ nove stvari.
Ali to nužno ne znači da bi sada trebala da istražuješ moje stvari.
Rekla si da želiš da putuješ. Da vidiš nove stvari. Ovo ti je prilika.
Zaista mislim da bi trebala da pođeš s nama.
Gde ću da spavam? -Ja ću na kauču, a ti možeš na mom krevetu.
Ali na tvome mestu bih pomerao maramice olovkom, jer sam bio prehlađen.
Rut je odlučila da želi da pođe s nama.
Super. -Idem da se osvežim.
Rut, čekaj. -Ti ne pušiš.
Samo sam hteo da ti se zahvalim. Znam da ti je ovo čudno.
Ali spasila si mi život i dugujem ti.
Šta to imaš tamo? Akutnu epiretinalnu membranu, zakomplikovanu molekularnim,
edemom u levoj očnoj šupljini? -Kako to znaš? -Slučajno sma pogodio.
Mogu li to da pogledam?
Šta piše u starom zavetu? Oko za oko?
Stani, mislim da ne... -U redu je, možeš da mi veruješ.
Ne znam. -Imaj samo malo vere, u redu?
Kako si to uradio? -Evolucija mala.
Grejme. -Da?
O moj Bože!
TI SI NAJBOLJE NA ŠTA SAM IKAD IZVRŠIO INVAZIJU. DŽORDŽ BUŠ
Pogledajte.
Lako je.
Malo ispravi Pole, ispravi to malo.
Zdravo uspavana lepotice.
Jebem ti, to je bilo najbolje, sisato prdežno spavanje koje sam imala.
Imam osećaj da si nova u psovanju.
Psovanje je zabavno, samo treba da izabereš svoj trenutak.
Možda bismo trebali da stanemo da jedemo. Da li je neko gladan?
Jebote, da. -Rut? -Možeš da se kladiš u svog velikog debelog đoku da jesam. -Lepo.
Umirem od gladi. -Šta je novo, slanino?
To nije salo, Pole, već snaga. Bezobrazan si.
Možda bi trebalo da pozovem svog oca. -Šta? -Zašto?
Nema me ceo dan, i ako pozove policiju tražiće nas.
Ako ne nazovem postoji velika mogućnost da ćemo svi da završimo u govno gradu.
Sve si bolja u ovome. -Hvala, glavati.
Neću dugo. -Budi oprezna.
Rut Bugs? -Da. -Pažljivo me slušajte. Želim da mi kažete gde se nalazite.
Ko je to? -Zovem se agent Zojl.
I veoma je važno da mi kažeš gde ste i gde idete, gđice Bugs.
Ne mogu to da vam kažem. Ne znam.
Oteti ste i pojedinac s kojim putujete je veoma opasan.
Ne, nije opasan. Malo je nepristojan i mnogo psuje.
A nekoliko puta sam ga videla kako češa svoja svemirska jaja.
Molim vas saslušajte me. Vaš otac je zabrinut i hoćemo da vas vratimo kući.
Pokazao mi je stvari. -Pričaj nam o svemirskim jajima.
Znate da samo hoću da vam pomognem.
Više ne znam što je stvarno. Zbunjena sam. -Imamo kučku!
Uspori malo srce. -Izvinite moram da se vratim svojim prijateljima.
Zašto žuriš, imam ovde dole prijatelja koji hoće da te upozna. -U redu.
Kako ti je otac? -Moramo da idemo. -Naručili smo pice. -Moramo da idemo!
Sto mu gromova! To su svemirski pederi koji su nam oštetili kamionet.
Upravo odlazimo. -Ne nećete!
Prokletstvo, mornari! -Idemo! -Izvinite!
Izvinite. -Tata?
Rut! Gospode, tvoje oko!
Idemo! -A moj tata? -Beže nam!
Kuda ste pošli devojke! -Ostavite nas na miru, vi super vagine!
To nije način na koji priča lepo stvorenje kao što si ti!
Nova je u ovome, da budem iskren. -Dozvoli da ja razgovaram s njima.
Punoglavci, vreme je za sondu.
Samo se jedan od nas onesvestio.
Prokletstvo, panduri! Palimo odavde! -Žao mi je, javili su se na telefonu.
Znali su za nas. -Ulazite u kamper.
Požuri više!
Moramo da se sklonimo s puta. -Zar ne bi trebalo da idemo dalje?
Ne, upravo to će da očekuju, verujte mi.
Samo bi idiot sada stao. -Stani ovde, savršeno je. -Molim?
Mi smo idioti.
Šta ćemo sada?
Šta kažete na vruću čokoladu u krevetu? -Zar si mi ti baka?
Ne mogu da spavam, uzbuđena sam. -I ja, idemo po pivo, malo da kuliramo.
Šta kažete? -A ako te neko vidi? -Nema šanse, jer mogu ovo.
Dobro, ja pristajem. -Debeli? -Naravno. -Jajati?
Malo sam umoran. -Ne budi pičketina.
U redu.
Rut... Sklanjaj ruke s mene!
Šefe?
Mogu li da vam pomognem? - Da, šta se ovde dogodilo?
Samo dobra starinska kafanska tuča. -Da li ste videli nešto neobično?
Dve siledžije tamo u kombiju ne mogu da prestanu da plaču.
Gospodo da li ste videli nešto neuobičajeno večeras?
Da li ste sigurni?
Hvala vam. -Nema na čemu.
Lep izlog. -Opak mali kauboj, zar ne?
Znaš šta je još smešno? Kad si me juče poljubila.
Žao mi je. -Ne. Mislio sam, beži od mene ludačo.
Možeš opet ako hoćeš. -Šta? -Možeš to ponovo ako hoćeš.
Stvarno? -Ako ćeš već da probaš, onda bi trebala to da uradiš s prijateljem.
Umesto s nekim strancem, jer je napolju puno čudaka.
Planiram da se mnogo ljubim i da vodim ljubav.
Stvarno bi mi pomogao. -Odlično.
Mislila si sada odmah? U redu, može i sada.
Žao mi je, mislio sam da ću da se onesvestim.
Nastavite. -Šta se događa? -Ništa, samo se družimo.
Trebalo je da se poljube. Bilo je čudno.
Samo smo hteli... -U redu.
Molim te Pole obuci svoj šorc.
Želite li malo da uvučete? -Ne hvala.
Hoću ja da probam. -Da li si sigurna? Ovo je jako sranje, dobio sam ga,
od vojske, ova stvar je ubila Dilana.
Bob Dilan nije mrtav. -Nije li?
Daj mi. -U redu, samo polako.
Pomalo, pomalo.
Nije tako loše. -Iskreno govoreći, treba malo vremena da prođe.
Gladna sam, trebalo bi da spremimo malo kobasice. Imamo li ih?
Kako to misliš? Zašto me mrzite? Možemo li da spremimo kobasice?
Imam ose u mozgu!
Biće joj dobro, to se i meni dogodilo prvi put.
Pole, hteo sam da te pitam nešto. Sada nas poznaješ?
Da, smo kao najbolji prijatelji.
Zašto se sada toliko žuriš da odeš?
Što se tiče vlade, ispunio sam svoju korisnost.
Rekao sam im sve što znam, a jedino što sam izostavio su moje sposobnosti.
Lečenje, prenos misli, kamuflaža.
Da bi proučavali te sposobnosti, trebaju im moje matične ćelije, a to ne dam.
Srećom po mene, ostao mi je jedan prijatelj tamo.
On je poslao SOS signal u svemir. Moji ljudi su spremni da me pokupe.
Ali onda su gadovi pomerili proceduru za jedan dan.
I moj celi plan se raspao. -Šta se onda dogodilo?
Na putu za laboratorija, onesposobim moju pratnju, ukradem auto i pobegnem.
I onda sam našao vas momci. -Šta će da se desi ako te uhvate?
Grejme, iseći će mi mozak.
To je loše.
Ubija raspoloženje. Pričajmo nešto drugo. Klajve kad si poslednji put vodio ljubav?
Kolektomanija, London 2008.
Imala je kostim medveda -Klajv voli da kreše svemirskog medveda. -Zaveži.
Ozbiljno, budi iskren, kakva je bila?
Bila je krzneno lepa. -Odvratno!
Ustajte momci. Moramo da idemo odavde.
Gde je Rut? -Vratila se u kamper.
Naravno, može da čita misli. -VRATILA SAM SE U KAMPER.
Momci, mislim da imamo mali problem ovamo.
Ne mogu da držim dah kroz ceo grad.
Čekajte ovde.
Dobro jutro, agent Zojl, tajna služba. Smem li da uđem, da vas nešto pitam?
Naravno.
Dobro jutro.
Zašto se držimo za ruke? -Da bi izgledali kao porodica.
Mi smo jebene nakaze. -Možeš da budeš kepec. -Opsednut si kepecima. -Nisam.
Prestanite i ponašajte se normalno.
Mi smo samo nekoliko obični tipovi, koji šetaju ulicom s malim kaubojem.
Da li sam u pravu Klajve? -Nije valjda.
Klajve što to radiš? -Šta je bilo?
Želim ga. -Shvatam da je povoljno, ali ovo nije sajam, ovo je stvarnost.
Ionako je samo kopija, slomiće se prvi put kad ga budeš upotrebio. Idemo.
Zašto bih ga koristio? -Možemo li da idemo? -Možda bi trebali da uđemo unutru.
Šta? -Skrićemo se. Ti idi po Rut i kamper. I onda dođi po nas za 10 minuta.
Da li si siguran? -Veruj mi.
Moje ime je agent Zojl, tajna služba. Smem li da uđem, da vas nešto pitam?
Možemo li to ovde? -U redu.
Unutra je pravi, jebeni nered.
Razumem. -Kažem ti, tražimo prokletog vanzemaljca.
Mislio sam je taj projekat Plava knjiga lažan. -Ne, sve ima smisla.
Sva ova sranja o tajnosti, i crtež koji sam pronašao.
A šta misliš o čemu je ona devojka sinoć pričala? -Prokletstvo, vanzemaljska jaja!
A ko ima svemirska jaja? -Baz Aldrin? -Budi ozbiljan.
Zdravo lepotane. -Da li si to ti?
Da li si to ti na naslovnoj strani?
Ne. Kako se zoveš? -Kip Neš.
Drago mi je, ja sam Pol.
Nisi uznemiren zbog mene? -I da i ne.
Možete li da pogledate ove fotografije?
Reći mi da li prepoznajete ovu gospodu ili ovu jednooku devojku?
Gospođo? -Ne. -Bilo šta?
Stvarno misliš da je to vanzemaljac? -Da.
Ovo je veliko! -Znam.
Da li je ono prodavnica stripova? Možemo li da svratimo? -Možda, ako budeš dobar.
Hvala vam na vremenu gđice? -Darvin.
Šarlot Darvin. -Želim vam prijatan dan.
Uzmi ovaj. -Hvala. -Dobar je.
Lepo, sviđa mi se tvoj stil Kipe Neš. -Moram da idem. -Vidimo se. -Zdravo Pole.
Nemoj da te uhvate. Srećan put.
Veoma dobro.
Koliko to košta? -S mačem, 299.99 dolara, plus porez.
Sada ću da je stavim. -Hajde idemo.
Dolazim odmah.
Mrzim manžetne.
Vanzemaljčeva jaja.
Miči proklete ruke s moju jebenu alatku!
Unutra je!
Zdravo.
O'Reajli! Glupane jedan, to je samo neki kreten s maskom.
Sveta Marijo majko Božja! -Moram da ostavim cigare.
Iza mene su! -Požurite! -Vidi, to je onaj štreber.
Ko je bio onaj klinac? -Kep Neš, nagazi!
Šta se dogodilo? Ko je onaj klinac?
Šta je bilo? Da li ste nešto saznali? -Videli smo ga, vanzemaljca.
U knjižari, odvratan je, skoro sam se usrao. -Ne znam o čemu pričate.
Veoma dobro znaš o čemu govorimo.
Muka mi je od ovog igranja. -Gde je otišao?
Otvoriću ti vrata. -Ja ću sam svoja.
Otišao je s onim štreberima.
Želiš li da nas pratiš? -Vi ćete da se vratite u bazu.
A tata će da ostane i radi svoj posao. Gde je mali zeleni otišao?
Severoistočni autoput. -Idite pravo kući.
Žao mi je momci, to je moj otac!
Ovaj lik ne odustaje! To mora da se poštuje.
Grejme, vozi brže. -Mrtvi smo. -Smirite se. -Jebeni kurvini sinovi će da nas uhvate.
Rekao sam da se smirite. Zaustavi. -Kako to misliš? -Zaustavi!
U redu, dosta je bilo. Suviše je opasno, odavde mogu i sam.
Kako to misliš? -Grejme, dovoljno si uradio. Ukrašću auto, mogu da vozim automatik.
Očajan si vozač. -U pravu je, ne znaš čak da voziš ni svemirski brod.
Sad sam blizu, biću dobro. -Ali došli smo dovde. -Da, ali po koju cenu?
Poljuljao sam ti veru, i skoro ste poginuli.
Samo želim da idem kući. -I ideš kući, mislim da smo,
došli predaleko da bismo te pustili da ovo uradiš sam.
Šta je bilo s našim prijateljstvom? Zajedno smo u ovom Pole.
Možeš se kladiš u svoja dlakava ljubavna jaja da jesmo.
Zadnja 72 sata su mi bila najbolja u životu, i neka me jebu ako sada odustanem.
Tako je i mene. -I mene.
Onda je to rešeno, svi smo jebani.
Društvo mnogo vam hvala.
Ako ste sasvim sigurni, ima jedna sitnica koju možete da mi učinite.
Izgleda mi prikladno.
To nije bilo teško. -Nimalo. -Zdravo.
To je 299.99 dolara plus porez. -Isto kao i mač.
Eno ih beže. -Jebem ti! Otvori vrata. -Znaš li da voziš ovo?
Vozim ih celog život.
Hajde, upadajte!
Graciozno.
Zojle, uhvatili smo poziv policiji izvan Prospekta.
Prodavnica vatrometa je opljačkana od strane 2 britanska štrebera u kamperu.
Majku im njihovu! -Prema lokalnim podacima,
nalaze se na putu 14, 80 km zapadno od tebe.
Ako voziš brzo kao muškarac stićićeš ih za 30 minuta.
Policija je odstupila, bolje ti je da to uradiš što brže!
Ne teraj me da dolazim tamo. Počasna sam gošća večeras na guvernerovom balu.
I doterala sam se. -Kuda vodi taj put 14?
Reci ti meni. -Ne znam, imaš Termopol, Litle Krik.
Prokletstvo, Morkroft je na putu 14.
Ne misliš valjda da... -Kurvin sin se vraća nazad.
Pokušaće da ostvari kontakt. Imamo ga Zojle.
Vrati mi mog svemirskog majmuna i dobićeš ovlašćenje nivoa 5, i sve privilegije.
Odlično, bolje parking mesto. -Ne znam, deluje da je veoma ljut.
Ko ga jebe, on je dinosaur. Vreme je za novu krv.
Samo što nismo stigli. -Ovde idemo? -Ne. Prvo moramo da svratimo na jedno mesto.
Misliš li da imamo vremena za pauze? -Ovo je nešto što moram da uradim.
Stani ovde, dovoljno je blizu.
Zašto ne parkiramo bliže? -Ne.
Ne želimo da je uplašimo. -Koga da uplašimo?
Ti kucaj. -Ti kucaj. -Uvek ja kucam. -Ko je tamo?
Da li je to Tara Vilton? -Ostavite me na miru.
Gđo Vilton, zovem se Klajv Golings, ovde sam s prijateljem, g. Grejmom Viliem.
Šta hoćete?
Ovde smo s vanzemaljcem koji vam je ubio psa pre 60 godina.
Idemo. -Šta je ovo? Da li je ovo neka šala?
Zdrava Tara.
Ti.
To je veoma glasan sat.
Imaš hrabrosti da se pojaviš ovde posle svih ovih godina.
Da skuvam čaj? -Neka, ja ću.
U redu...
Slušaj Tara, ja...
Tek što sam prestala da verujem u tebe.
Veoma dugo sam pokušavala da ubedim ljude u ono što se te noći dogodilo.
Svi su govorili da sam luda.
Rekli su mi da je meteor ubio malog Pola.
Rekli su da imam potres mozga i da haluciniram.
Ali znala sam da si ti stvaran. Lično sam te izvukla iz tog svemirsko broda.
Brinula sam se o tebi sve dok ti ljudi nisu došli da te odvedu.
A kada se pročulo o mojoj priči,
deca bi dolazila i bacala kamenje na kuću i nazivali me pogrdnim imenima.
A ja sam se samo krila.
Provodila bih noći gledajući u nebo, nadajući se da ću te ponovo videti.
I evo te ovde.
Žao mi je, da sam mogao da uradim to bilo kako drugačije...
U redu je, ti si stvaran.
Samo je to važno.
Bila sam u pravu. A svi ti ljudi koji su govorili da sam luda,
mogu da se nose.
Doneo sam ti nešto. Mislio sam da želiš da ti to vratim.
Izvoli.
Hvala ti.
Ko bi to mogao da bude?
Sranje to su oni! -Idem na ulazna vrata!
Kog đavola ti tražiš ovde? -Idemo!
Hagarde!
Hagarde, gde su svi? Nema nikoga, pomozi mi druže.
Ne mrdaj pederu! -Tako sam slab. -Vanzemaljac!
Daj mi jebenog vanzemaljca! -Neću.
Jebote pazi. -Daj mi vanzemaljca! -Nađi svog vanzemaljca!
Hvala Klajve, da li je Tara s nama? Tara, ovamo!
Muška mu jaja! To je moj otac!
Da li si dobro? Da li sam težak? -Rekao sam ti da to nije salo, već snaga.
Sjajno.
Rekao sam ti da je trebalo da parkiramo bliže!
E nećeš, oni su moji! Smatraj ovo upozorenjem! -Ludi gade!
Uhvatiću te, svemirska nakazo. -Ruh, vraćaj se ovamo! -Idi kući!
Imam te pederu. Dolazim, spreman ti ili ne.
Tata! -Rut čekaj!
Tata!
Dobro je, živ je.
Čekajte me!
Grejme!
Rut, vozi!
Hajde Grejme! -Ne ostavljaj me ovde!
Nikada.
Grejme, uplašio si me na smrt. -Rut zašto ne voziš?
Rekao sam vam, da je lako.
Imam ga! Sranje, put!
Male ispravke, male ispravke!
Moja trava!
Prokleta kučko!
Zojle, izveštaj o napretku?
Ovde Hagard gospodine, agent Zojl više nije glavni.
Briga me ko je glavni. Gde su oni? -Ispred mene, idu na istok ka Litle Kriku!
Ne želim da vidim ni jednog od vas dok taj peder ne bude mrtav.
Da gospodine, gospođo!
Do đavola.
Ovo je službeni Vladin posao! Odustanite!
Ili ću da upotrebim smrtonosnu silu! -Ona stvar drži moju kćerku!
Ovo nije vaša misija! -Ja sam na Božjoj misiji!
Recite mu da niste uspeli!
Prokletstvo, imamo društvo!
Pokušava da nas prestigne! -Ne daj mu da prođe!
Da ga udarim? -A naše depozit? -Jebeš depozit!
Do đavola, hajde više! -Nasmeši se kurvin sine!
Oči ispred sebe, moronu.
Misliš li da će da bude dobro? -Da, biće u redu.
Hagarde? -Zojl je ovde. -Gde su druga dvojica?
Jedan se slupao i izgoreo, a drugi je samo izgoreo.
Svi ste tamo nesposobni. Trebala sam to sama da rešim.
Veoma sam blizu, daj mi još jedan sat.
Jedan sat? Tada ću da večeram s guvernerom, ovo treba odmah da se završi.
Oni su moji. Završiću ovo jednom zauvek.
Prekasno Zojle, uzela sam veliki pištolj.
Razgovor je ionako bio dosadan.
Zbogom prijatelju, bio si veran i moćan čelik.
Ne mogu da verujem da je gotov. -To je prava vreća sisa. -Šta ćemo sada Pole?
Pole? -Kuda ideš?
Pogledajte? Šta sam vam rekao, prepoznaćete ga kada ga vidite.
Naravno.
U redu onda, ispaljuje loptice u plamenu.
A da samo zapalite tu jebenu stvar? -Vatromet nije igračka Pole.
Koja je preporučena sigurna razdaljina?
Oko 150 m. -Bićemo između drvećem i nećemo moći da uživamo. -Tačno.
Sad trčite! -Nije smešno, to je opasno.
Šta ćemo sada? -Čekaćemo.
E pa nećeš.
Stani malo.
Ostani gde si, ti mali zeleni gade!
To je Glavešina.
Vidi ti to, svet je ipak mali.
Pole! -Zojle!
Nemoj da mrdate!
Budite mirni. -Moram da kažem da sam malo razočarana, agente Zojle.
Upoznao me je s suprugom, on je moj prijatelj.
Glupi kučkin sine, mogao si da budeš ovde gde sam sada ja za 15 godina.
Ne želim da bude tu gde si ti. -Šteta.
Idemo razroki. -Ne zovi me tako.
Momci, ne morate to da radite. -Ne, on ne ide nigde.
Umuknite štreberi. Šta mislite da možete da mi uradite?
Slepi bes.
Jeftina replika, rekao sam ti. -Pomeri se, pederu.
Grejme, udari ovu ženu.
Druže! To je ludo!
Ostavi ga na miru!
Kučko beži od njega.
Zojle druže, da li si dobro? -Toliko o našem planu. -Znam.
Žao mi je što sam te udario na farmi. -U redu je, žao mi je što nisam stigao,
da te sačekam izvan baze. Kada sam stigao ti si već otišao.
Ali vidim da si imao plan B. -Nego šta, ovo su moji prijatelji.
Zdravo. Drago mi je što smo se upoznali. Odlično odrađeno.
Hvala agente Zojle. -Molim vas, zovite me Lorenso.
Lorenso Zojl? -Tako je.
Rut! -Tata?
To je bilo blizu.
O moj Bože.
Ne! -Bože, Grejme!
Nisam hteo. -Spustite pušku g. Bugs. -Baci tu jebenu pušku tata!
Stvarno sam voleo ovu majicu!
Za ovo sam ja kriv, nismo trebali da pođemo na ovaj odmor.
U redu je Klajve, dobro smo se zabavili.
Jesmo, ali ti si upucan.
Znam, ali iskreno mogu da kažem da se nikad nisam više zabavio.
Grejme?
Moram da pokušam.
Da?
Pole, razmisli o tome.
Pole!
Pole?
Ovo je sranje, ne mogu čak ni da ga pojedem.
Zar to nije bilo veoma opasno?
Ponekad, jednostavno moraš da rizikuješ.
To je čudo!
Gospod je ispružio svoju isceliteljsku ruku!
Ne možeš da urazumiš ove ljude.
Žao mi je što te je moj otac ubio. -U redu je.
Hoćeš li ponovo da probaš ono s poljupcem? -Jebote naravno.
Zar ovo nije...
Predomislio sam se, to je dženga.
To je lepo. -Lepo izgleda na tebi.
Ovo je bila paklena vožnja.
Žao mi je što sam te na smrt uplašio. -Nisi me uplašio, oslobodio si me.
Od čega? -To je lepo, hvala ti.
Pazi na nju ljudino. -Hoću gospodine.
I neka je Bog s tobom. -Da, kako god drugar, naravno.
Oprosti se s Karen od mene.
Srećan put, kratki. -Hvala.
Ti ideš sa mnom. -Šta?
Uništio sam ti život Tara, mislim da je pošteno da ti dam novi.
Nisam ponela četkicu za zube.
Dušo, tamo gde mi idemo, zubi ti nisu potrebni.
Tako je, pravo napred. Ulazi unutra devojko.
Ona je s mnom, pustite je unutra.
Gospodo.
Želeo da te pitam, kako ti se svidela knjiga?
Svidela mi se, stvarno mi se svidela, ima tu mnogo dobrih ideja.
Nekako mi je bilo teško da je završim.
Da i meni.
Zadrži je za put do kući, ako želiš. -Da, naravno.
Tri sise. Super.
Mogu da kažem da smo svi nešto naučili.
Budite ono što jeste, budite iskreni ili neko slično sranje.
Osećam se pomalo drugačije. -Isto i ja.
Hvala vam momci. -Ne, hvala tebi. -Da, hvala ti Pole.
Zagrljaji?
Klajve, osećam ti kitu.
Do idućeg susreta.
Zar ovo nije super. -Neverovatno je.
Zbogom!
Vidimo se! Zbogom!
Brod uzleće jako sporo, malo me je sramota. Zbogom!
Zar ne možete brže? Idemo!
To je bilo dobro, zar ne?
DVE GODINE KASNIJE
Izvini ko si ti? -Neko ko te voli.
Mislio sam da ćeš da se obučeš kao vanzemaljac?
Molim vas pozdravite dobitnike ovogodišnje Nebula nagrade.
Ponosan sam na tebe Grejame. -I ja na tebe kobasico.
Peti Stivens iz prvog poglavlja? -Ta jedna i jedina.
Zamišljala sam da ste malo višlja. -Možete da me vidite kada ustanem.
Nisam mislila da ste toliko lepi. -Treba da me vidite bez odeće.
To bih volela.
Šalim se.
Izgleda da su mene odredili da dodelim nagradu.
Molim vas da pozdravite Klajva Golingsa i Grejma Vilija.
FILMO-CENTAR
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM