Šerloče!
To je trik. Samo mađioničarski trik. -Ne. Prestani, odmah.
Ostani tačno na tom mestu. Ne mrdaj. -U redu.
Drži oči na meni.
Molim te, hoćeš li mi to učiniti? -Šta? -Ovaj poziv, to…
to je moja poslednja poruka.
To je ono što ljudi rade, zar ne? Ostave poruku?
Kada ostave poruku? -Zbogom, Džone. -Ne. Nemoj…
Šerloče!
Džone. Džone, pogledaj me. Spavaj.
Odmah zaspi, zaspi čvrsto, zaspi duboko.
Tako je. Tako treba, neka ti je moj glas u centru glave
i neka pluta svuda oko tebe. Probudićeš se za tri, dva, jedan…
…nula.
Dozvolite da prođem, molim vas! On mi je prijatelj.
Sranje! -Ne, ne, očigledno je. Tako je uspeo. Očigledno je.
Deren Braun?! Mani se toga, Šerlok je mrtav. -Da li je?
To je definitivno bio on, Moli H. ga je oblačila za sahranu. -Laže.
To je bilo telo Džima Morijartija sa maskom. -Maskom?
Konopac za bandži, maska i Deren Braun. Prošle su dve godine
a teorije su ti sve gluplje. Koliko ih još imaš za mene danas?
Kamene ploče u celoj toj oblasti, čak i one na koje je pao, sve su…
Krivica. Sve ovo je krivica. Sve si nas naveo da pomislimo
da je Šerlok bio prevarant, ti i Donovan.
Ti si to uradio i to ga je ubilo. Ostaće mrtav.
Da li zaista veruješ da će, ako smisliš dovoljno glupih teorija,
to promeniti ono što se u stvari desilo? -Verujem u Šerloka Holmsa.
Pa, to nega neće vratiti iz mrtvih.
Nakon detaljne policijske istrage dokazano je da je Ričard Bruk
kreacija Džejmsa Morijartija… -Usred nezapamćenih događaja,
nastala je pometnja u sudu kad je Š. Holms oslobođen svih sumnji.
Nažalost, sve ovo je došlo kasno za detektiva,
koji je postao poznata ličnost pre dve godine.
Postavlja se pitanje zašto policija dozvoljava da ova stvar
ide ovako daleko. Š. Holms je pao u svoju smrt s vrha
londonske bolnice sv. Bartolomeja. Iako nije ostavio poruku,
prijatelji kažu da nije mogao da se pomiri sa… -Pa…
Za prijatelje koji nisu s nama. Za Šerloka. -Za Šerloka.
Neka počiva u miru.
Slušaj. Postoji aktivna podzemna teroristička mreža u Londonu
i preti ogroman napad. Izvini, ali odmor je gotov…
…dragi brate. Vraćaš se u Ulicu Bejker…
…Šerloče Holmse.
Prevod: Samisko
www.prijevodi-online.org
Šerlok S03E01 –Prazna mrtvačka kola–
Ej, druže, daj neki dinar.
To je bilo nešto najbesmislenije što sam ikad uradio.
A napao si Avganistan.
Bio si vredan, zar ne? Prilično vredna pčelica.
Morijartijeva mreža. Trebalo mi je dve godine da je rasturim.
I siguran si da jesi? -Srbi su bili poslednji deo slagalice. -Da.
Baš si se zaokupio Baronom Mopertijem. Prava spletka.
Izvrsna. -Nego, sada si bezbedan. -Aha.
Malo "hvala" ne bi bilo loše. -Zbog čega? -Jer sam se umešao.
Ako si zaboravio, ja baš ne izlazim na teren. -Umešao?
Sedeo si i gledao dok su me prebijali. -Izbavio sam te. -Nisi,
ja sam se izbavio. Zašto se ranije nisi umešao? -Nisam mogao da
rizikujem da se odam. To bi sve uništilo. -Uživao si. -Glupost.
Definitivno si uživao. -Imaš li predstavu kako mi je bilo
da budem na tajnom zadatku? Da se ubacim među njih.
Ta buka, ti ljudi! -Nisam znao da govoriš srpski. -I nisam znao.
Srpski ima slovenske korene. Česti su turcizmi i germanizmi.
Trebalo mi je par sati. -Izašao si iz forme.
Srednje godine, brate moj. Svakog sustignu.
Ne jedeš ih, zar ne? -Ne jedem. -Takve sitnice se zaboravljaju.
Da. -Čini se da si zaboravio mnoge sitnice.
Nisam baš sigurna za brkove. Deluješ starije.
Samo isprobavam kako mi stoje. -Pa, izgledaš starije.
Vidite… -Nisam ti majka, nemam prava da očekujem… -Ne…
Ali jedan poziv, Džone! Samo jedan bi bio dovoljan. -Znam.
Nakon svega što smo prošli! -Znam.
Zaista mi je žao. -Razumem da ti je bilo teško nakon…
…nakon… -Jednostavno sam ispustio stvari iz ruku, gđo Hadson.
I postajalo je sve teže i teže podići slušalicu.
Da li shvatate na šta mislim?
Potrebna mi je tvoja potpuna pažnja, Šerloče, jasno?
Šta kažeš na ovu košulju? -Šerloče! -Naći ću tvoju podzemnu
terorističku ćeliju, Majkrofte. Samo me vrati u London.
Moram opet da se upoznam sa gradom, da ga udahnem.
Da osetim svako treperenje njegovog srca.
Jedan od naših ljudi je umro da bi saznao ovu informaciju.
Sve priče, sva poklapanja u saobraćaju – desiće se veliki
teroristički napad u Londonu. -Šta je sa Džonom Votsonom? -Džonom?
Jesi li ga video? -O, da, svakog petka idemo na klopu.
Držao sam ga na oku, naravno. Nismo bili u kontaktu uopšte
da bismo ga pripremili. -Ne. Moraćemo da se otarasimo toga.
"Mi?" -Izgleda prastaro. Ne smeju me videti sa matorcem.
Nisam mogla da se nateram da je iznajmim.
Nikad mi nije dozvolio da brišem prašinu. -Znam.
Zašto sad? Šta ti je promenilo mišljenje?
Saznao sam neke vesti. -Bože, je li ozbiljno? -Molim?
Ne, ne, nisam bolestan. Dobro sam. Pa, odlučio sam da…
…idem dalje. -Emigriraćeš? -Neću. Ne, ja… Upoznao sam nekog.
Divno. -Da. Uzimamo se. Tj. tek ću da tražim ruku.
Tako brzo nakon Šerloka? -Pa, da.
Kako mu je ime? -Njoj. -Žena je?! -Da, naravno da je žena.
Zaista si nastavio sa životom, zar ne? -Gđo Hadson, koji put već?
Šerlok mi nije bio dečko! -Živi i dozvoli drugima da žive,
to je moj moto. -Nisam gej! -Iznenadiću Džona. Oduševiće se.
Misliš? -Svratiću u Ulicu Bejker, ko zna, možda iskočim iz torte.
Ulicu Bejker? Ne živi on više tamo. Zašto bi? Prošle su dve g.
Nastavio je sa životom. -Kojim životom kad me nije bilo?
Gde će biti večeras? -Kako bih to mogao da znam? -Ti uvek znaš.
Ima rezervaciju u Merilboun roudu. Lepo mestašce.
Imaju nekoliko boca Sent Emiliona iz 2000, iako ja više volim 2001.
Mislim da ću navratiti. -Moguće je da nećeš biti dobrodošao. -Nije.
Gde je? -Gde je šta? -Znaš ti šta.
Dobro došli nazad, g. Holms. -Hvala.
Brate.
Gospodine, mogu li da vam pomognem?
Vaša žena vam je poslala poruku, možda su joj trudovi počeli.
Izvinite, gospodine.
O, gospodine, zaista mi je žao.
Molim vas, dozvolite samo da odem do kuhinje i osušim vam ovo.
Završili ste s tim, gospodine? Dozvolite da vam to odnesem.
Madam, mogu li vam predložiti da pogledate ovaj meni, identičan je.
Mogu li da vam pomognem s nečim, g.? -Da, tražim bocu šampanjca.
Dobrog šampanjca. -Ovo su sve odlične berbe, g.
Ne razumem se baš u šampanjce, šta predlažete? -Ne možete pogrešiti,
ali ako želite moj predlog… -Da? -Ovaj poslednji mi je omiljeni.
On je, moglo bi se reći, kao lice iz prošlosti. -Odlično, taj ću.
Poznat je, ali sa osobinom iznenađenja. -Pa, iznenadite me.
Sigurno ću pokušati, gospodine.
Izvini što mi je toliko trebalo.
Jesi li dobro? -Da, da. Ja? Dobro sam.
Dobro, šta si ono hteo da me pitaš? -Još vina? -Neka, vodu ću.
Hvala. -Dobro. -Dakle? -Dakle…
Meri… Slušaj…
Znam da nije prošlo puno vremena i da se ne znamo dugo… -Nastavi.
Hoću. Kao što znaš, poslednjih par godina mi nisu bile lake.
I to što sam te upoznao…
Da, to je bila najbolja stvar koja je mogla da se desi. -Slažem se.
Šta? -Slažem se, ja sam najbolja stvar koja je mogla da ti se desi.
Izvini. -Ne, to je… Pa…
Ako bi me želela, Meri, da li možeš da vidiš…
Da li možeš da vidiš sebe sa…
Gospodine, ova berba će vam se izuzetno svideti.
Ima sve osobine starog sa bojom novog. -Izvinite, ne sad, moliću.
Kao pogled iz gomile neznanca, kad neko odjednom shvati da pilji
u lice starog prijatelja. -Ne, ozbiljno, možete li samo…?
Zanimljiva stvar, smoking.
Donosi razliku prijateljima i anonimnost konobarima. -Džone?
Džone, šta je? -Pa, skraćena verzija… Nisam mrtav.
Znam, malo je zlobno što sam te ovako iznenadio. Mogao si doživeti
infarkt, a verovatno i hoćeš. U moju odbranu, bilo je smešno.
Dobro, nije baš najbolja odbrana. -O ne, ti si… -O da. -Bože!
Nisam baš. -Umro si, skočio si sa krova. -Nisam. -Mrtav si.
Nisam, siguran sam, proverio sam. Izvinite me.
Mogu li i tvoji da se obrišu? -Bože! Svestan si šta si učinio?!
Odjednom shvatam da ti verovatno dugujem neku vrstu izvinjenja…
Dobro, Džone, samo se sm… -Dve godine…
Dve godine…
Mislio sam…
Mislio sam… da si mrtav.
Pustio si me da tugujem.
Kako si mogao to da uradiš? Kako?! -Pre nego što uradiš nešto što bi
mogao da zažališ, dozvoli da ti postavim jedno pitanje.
Stvarno nećeš obrijati brkove?
Izračunah da postoji 13 mogućnosti kad pozovem Morijartija na krov.
Želeo sam da izbegnem smrt, ako je uopšte moguće. Prvi scenario:
bacio bih se u parkirani kombi napunjen kesama s vešom. Nemoguće,
ugao je bio previše oštar. Drugo, sistem japanskog rvanja…
Znaš, za genija znaš biti neverovatno glup. -Molim?
Briga me je kako si lažirao smrt, Šerloče. Zanima me zašto. -Zašto?
Jer je Morijarti morao biti zaustavljen.
Zašto, kao…? Shvatam. To je malo komplikovanije za objašnjenje.
Imam celu noć. -Zapravo, to je uglavnom bila Majkroftova ideja.
Znači, to je bio plan tvog brata? -Ali trebao bi mu poverenik.
Izvini. -Je li on bio jedini koji je on znao?
Još par njih. Bio je to veoma razrađen plan, morao je biti.
Sledeća od 13 mogućnosti bila je… -Ko još? Ko je još znao?
Ko?! -Moli. -Moli?! -Džone… -Moli Huper
i neki iz moje mreže beskućnika, i to je to. -Dobro.
Dobro. Znači, samo Moli Huper i 100 skitnica. -Ne! Najviše 25.
Stvarno, nije šala? Ostavićeš brkove? -Hoću.
Sigurno? -Meri se sviđaju.
Ne, ne sviđaju joj se. -Sviđaju. -Jok.
Nemoj. -Odlično! -Izvini, nisam znala kako da ti kažem…
Ne, ne, ovo je divno. Zaista mi je nedostajalo ovo.
Jedna reč, Šerloče, samo to mi je trebalo!
Jedna reč da znam da si živ!
Zamalo da stupim u kontakt toliko puta, ali…
Plašio sam se, znaš, da ćeš reći nešto što ne treba. -Molim?
Da ćeš se izlajati. -Znači, ovo je moja krivica?!
Bože! -Zašto sam ja jedini koji misli da je ovo pogrešno?!
Jedini koji reaguje kao ljudsko biće. -Previše reaguje.
Previše reaguje! -Džone! -Lažirao si smrt i onda ušetaš
ovamo glavom i bradom! Ali ja ne bi trebalo da imam problema s tim,
jer Š. Holms misli da je to savršeno u redu! -Ućuti! Ne želim
da svi znaju da sam živ! -To je i dalje tajna, je li?! -Jeste!
Obećaj da nećeš reći nikome. -Zakuni se!
London je u opasnosti, Džone.
Preti teroristički napad i treba mi tvoja pomoć.
Moja pomoć? -Nedostajalo ti je ovo, priznaj.
Uzbuđenje potrage, krv ti juri kroz vene,
samo nas dvojica protiv ostatka sveta.
Ne razumem, rekao sam da mi je žao,
zar nije to ono što je trebalo da uradim?
Bože, zar ne znaš ništa o ljudskoj prirodi? -Prirodi? Ne.
Ljudskoj? Ne. -Popričaću s njim.
Hoćeš? -Hoću.
Meri.
Možeš li da veruješ kako je drzak? -Sviđa mi se.
Molim? -Sviđa mi se.
Cigarete će te ubiti.
Kopile jedno! -Vreme je za povratak.
Ispustio si stvari iz ruku, Grejeme. -Greg. -Greg.
Ostani tačno na tom mestu. -Gde si? -Ne mrdaj.
Drži oči na meni. -Šta? Šta se dešava?
Molim te, hoćeš li mi to učiniti? -Šta? -Ovaj poziv, to…
to je moja poslednja poruka. To je ono što ljudi rade, zar ne?
Ostave poruku? Kada ostave poruku?
Zbogom, Džone. -Ne! Šerloče!
Šta?! Jesi li skrenula s uma?! -Ne vidim zašto se ne bi tako desilo.
Moguća je kao i jedna od tvojih teorija. -Vidi, ako nećeš
da shvatiš ovo ozbiljno, Laura… -Shvatam ozbiljno.
Mislim da ne bi trebalo da nosimo kape.
Osnovao sam "Prazna mrtvačka kola" kako bi se
istomišljenici sastajali i razglabali o teorijama!
Šerlok je negde tamo. Ubeđen sam u to.
Bože!
Bože… dragi!
Šerlok je živ!
"Njegovi pokreti su bili tako tihi i potajni da me je podsetio
na treniranog psa tragača koji hvata trag." -Šta kažeš?
"Nisam mogao da ne pomislim kako bi neverovatan kriminalac bio
ako bi svoje talente okrenuo protiv zakona."
Nemoj da čitaš to. -Poznati blog, konačno. -To je… -Davno bilo, da,
ali i nije baš, jelda? Jer sad se… Šta to radiš? -Umivam se.
Obrijaćeš ih. -Mrziš ih. -Šerlok ih mrzi. -Svi ih mrze, očigledno.
Hoćeš li se opet videti s njim? -Neću, idem na posao.
A posle posla? -Neću.
Bože, šest meseci me bodeš dok se ljubimo i onda se pojavi…
Ne brijem se za Šerlok Holmsa. -Odštampaj to na majicu.
Ućuti. -Ili šta? -Ili ću te oženiti.
London je kao velika jama u koju se sve vrste kriminalaca,
doušnika i lutalica neprestano ulivaju. Ponekad nije pitanje ko,
već ko zna? Ako ovaj čovek prekine dostavu novina, želim da znam.
Želim da znam ako ova žena napusti London a ne smesti psa u štenaru.
Imam određene ljude koji su pokazatelji.
Ako se oni pokrenu, znaću da se nešto dešava.
Kao kad pacovi napuštaju brod koji tone.
Vrlo zanimljivo, ali teroristička uzbuna je dostigla kritičan nivo.
Dosadno. Na potezu si. -Imamo čvrstu informaciju, biće napada.
Čvrsta informacija, tajna teroristička org. planira napad…
Zar nije to ono što tajne terorističke org. rade? To je neka
njihova verzija golfa. -Doušnik je izgubio život da bi to saznao.
Možda nije trebao. Očevidno je hteo da se pravi važan.
Nijedan od tvojih "pokazatelja" se ne ponaša sumnjivo? Na potezu si.
Ne, Majkrofte, ali veruj mi, naći ću odgovor.
Ali biće to čudna fraza na blogu, ili neočekivano putovanje na selo,
ili pogrešno postavljen oglas usamljenih srca. Na potezu si.
Lično sam zagarantovao premijeru da ćeš raditi na slučaju.
I radim, obojica radimo, gledaj nas samo. -Sranje!
Ne može podneti slomljeno srce. To puno govori. -Ne pravi se pametan.
To me podseti. "Ne pravi se pametan, Šerloče, ja sam pametan."
I jesam taj koji je pametan. -Nekad sam mislio da sam idiot.
Obojica smo mislili da jesi. Nismo imali s kim da se poredimo,
dok nismo upoznali drugu decu. -Da, to je bila greška. -Strašna.
Šta li su mislili? -Verovatno nešto o sklapanju prijateljstava.
O da, prijateljstvo. Naravno, sad uživaš u tome. -A ti ne? Ikad?
Ako mi se ti činiš sporim, šta misliš kakvi su tek drugi ljudi?
Živim u svetu zlatnih ribica. -Da, ali nije me bilo dve godine. -Pa?
Ne znam, možda si shvatio da si i ti zlatna ribica.
Menjaj temu, odmah. -Budi uveren, Majkrofte,
šta god da ova tvoj podzemna mreža smera,
istina će se naći u nečem naočigled nebitnim ili čudnim.
Mi o tome… -Ne mogu da verujem. Prosto ne mogu da verujem
da on opet sedi u svojoj stolici. Nije li to predivno, g. Holms?
Jedva mogu da se obuzdam! -Zaista može, znate.
Potajno mu je drago što vas vidi. -Izvinite, kojem od nas? -Obojici.
Zaigrajmo nešto drugo. -Zašto igramo igre? -Teroristička uzbuna
u Londonu je dostigla kritičan nivo, samo ubijam vreme.
Hajde da zaključujemo.
Dok me nije bilo, klijent je ostavio ovo, šta kažeš?
Nemam vremena. -Daj, dugo to nismo radili.
Uvek pobedim. -Zato i ne možeš da odoliš. -Ništa mi nije neodoljivo
na kapi naputovanog, uznemirenog, sentimentalnog
neprikladnog bića sa neugodnim zadahom iz usta. Do đavola.
I izolovanog, ne misliš? -Zašto bi bio izolovan? -On? -Očigledno.
Zbog veličine kape? -Ne budi blesav. I neke žene
imaju velike glave. -Ne, nedavno se ošišao, mogu se videti dlačice
na mrljama od znoja iznutra. -I neke žene imaju kratku kosu.
Balans verovatnoće. -Nije baš da si pričao sa ženom kratke kose,
ili uopšte sa ženom. -Mrlje pokazuju da nije u formi.
Sentimentalan je jer kapa ušivana 3, 4… -5 puta. Uredno.
Skuplje su koštale zakrpe od cele kape, preterano je vezan za nju.
Više od toga. Jedna ili dve zakrpe ukazuju sentimentalnost,
5 opsesivno-kompulsivno ponašanje. -Teško.
Klijent ju je ostavio. Kako je to opsesivno-kompulsivno?
Ranije zakrpe su izbledele od sunca u inostranstvu, u Peruu.
Peru? -Ovo je čulo, klasična kapa na Andima, napravljena od alpaka.
Ne. -Ne? -Vuna islandske ovce. Slično, ali vrlo izraženo,
ako znaš šta tražiš. Napisao sam blog o razlikovanju čvrstoće
različitih prirodnih vlakana. -Sigurno postoji potreba za time.
Kažeš da je bio uznemiren? -Leva pletenica je ižvakana,
što pokazuje da je bio nervozan… -Ali i da je biće s navikom,
jer nije žvakao desnu pletenicu. -Tačno. -Njušeći pletenicu
saznajemo kakav dah je imao. -Genijalno. Elementarno.
Nisi spomenuo njegovu izolaciju. -Ne vidim je. -Jasno je kao dan.
Gde? -Očigledno je. -Reci mi. Jasno je kao nos na tvojoj… -Reci!
Svako ko nosi ovako glupu kapu nema naviku da se druži s drugima.
Uopšte. Možda mu samo ne smeta da bude drugačiji.
Ne mora da znači da je izolovan. -Tačno.
Molim? -Drukčiji je, pa šta? Zašto bi mu to smetalo. U pravu si.
Zašto bi ikome smetalo?
Nisam usamljen, Šerloče.
Kako bi to mogao da znaš?
Da. Vratimo se na posao, ako nemaš ništa protiv. Dobro jutro.
Dobro, vratimo se na posao.
G. Samerson. -U redu. -Nespušteni testis. -Dobro.
Šerloče? -Da? -Popričajte sa Džonom. -Pokušao sam.
Jasno je rekao svoje mišljenje. -Samo se opustite, g. Samerson.
Šta je rekao? -Odje… -Bi li se nakašljao? -Bože dragi.
Zdravo. -Gđa Rivs. Zapaljenje vagine.
Dobro.
Želeo si da me vidiš? -Da. Moli… -Da? -Da li bi…?
Da li bi želela da… -Idemo na večeru? -…rešavaš zločine?
Nemate se čega sramiti, gđo Rivs. Ovo je veoma često,
ali prepisaću vam pavlovićevu... -Mast, ali dosta o čvarcima.
Recite nam više o vašem slučaju, g. Harkort. -Siguran si?
Da. -Da hvatam beleške? -Ako ćeš se osećati bolje.
Džon kaže da to radi. Ako treba da budem on… -Treba da budeš ti.
Niko ne bi trebalo da može da isprazni
taj račun sem mene i Helen.
Zašto niste posumnjali na svoju ženu? -Jer sam joj uvek
u potpunosti verovao. -Ne, već zato što ste ga vi ispraznili.
Gubitak težine, ofarbana kosa, botoks – afera. Advokat. Sledeći!
Ovo je g. Blejk. Hemoroidi.
G. Blejk, ćao. -I poruke od vašeg internet prijatelja su prestale?
I stvarno ste mislili da je bio pravi, zar ne? Život vašeg života?
Očuh se predstavlja kao onlajn dečko. -Šta?
Raskine i slomi joj srce. Ona se odriče veza i ostaje kod kuće.
A on još uvek ima njenu platu. G. Vindibenk, vi ste… -Uzorak mokraće
– ništa zabrinjavajuće, mala infekcija, kako se čini.
Dr Verner je vaš doktor opšte prakse? -Da, da, sve nas je lečio.
Vodim malu radnju na uglu Crkvene ulice. Časopisi i DVD-jevi.
Doneo sam vam nekoliko lepotica koje bi mogle da vas zanimaju…
"Obožavatelji drveća". To je zapušivač, veoma sočno.
I "Britanske ptice", ista stvar. -Neka, hvala. -"Sveti rat".
Deluje suvo, znam, ali u njemu je monahinja s rupama u nošnji…
Isuse! Šerloče. -Molim? -Šta želiš?
Došao si da me mučiš? -O čemu govorite? -"O čemu govo…?"
Mislio si da će me zavarati ova prokleta brada?!
Lud si! -"Nemoj, nemoj."
Tvoj francuski je bolji! Loša ti je maska, Šerloče!
Gde si ovo nabavio, iz proklete prodavnice zajebancija…?!
Bože. Zaista mi je žao… Bože! Molim vas… U redu je.
Ovo nas je sve zbunilo. -Ne sumnjam.
Bor? Omorika? Kedar? Nove kuglice protiv moljaca
Čestica ugljenika
Oštećenje od vatre
Šta je? Na tragu si nečemu, jelda? -Možda. -Praviš se važan!
Ućuti, Džone. -Molim? -Ništa.
Zdravo. Jesi li siguran? -Jesam. -Dobro.
Ket me čeka. Vidimo se kasnije. -Ćao. -Ćao.
Ona će ti biti novi pomoćnik? -Pružam joj priliku. -Ok. A Džon?
Nije više u opticaju.
Vozovi? -Vozovi.
Muškarac, u '40 ili '50. Izvini, ti si hteo da…? -Samo napred.
Ljubomoran si? -Ućuti!
Nema nikakvog smisla. -Šta to?
Ovaj kostur ne može biti stariji od… šest meseci. -Šest meseci.
"Džek Trbosek: Kako sam to učinio".
Nemoguće. -Dobro došla u moj svet.
Pametnjakoviću!
Neću da vam vređam inteligenciju objašnjavajući vam.
Ne, molim te. -Zaboravio si da podigneš kragnu.
Leš je star šest meseci. Obučen je u staru viktorijansku
odeću iz muzeja, koja je bila na lutki mnogo godina,
okrenuta jugoistočno, sudeći po bledoći tkanine.
Prodata je na rasprodaji nakon požara pre nedelju dana.
Sve ovo je lažno? -Da. -Izgledalo je obećavajuće. -Laganica.
Zašto bi se neko ovoliko trudio? -Zaista, Džone, zašto?
Pazi na rupu. Pazi na rupu.
Hvala što ste mi je doneli. -Nema problema.
O čemu se radi, g. Šilkot?
Moja devojka je vaš veliki obožavatelj? -Devojka?!
Izvinite. Nastavite. -Volim vozove. -Da… -Radim u podzemnoj,
na liniji Distrikt i deo mog posla je
brisanje snimaka bezbednosnih kamera nakon pregledavanja.
Malo sam bacio pogled i naišao sam na nešto neobično.
Ovo je bilo pre nedelju dana. Poslednji voz u petak uveče,
Stanica Vestminster. Ovaj čovek ulazi u zadnja kola.
Kola? -Kola, ne vagoni. To je ostalo od ranog
uplitanja Amerikanaca u sistem podzemne železnice.
Rekao je da voli vozove. -Sledeća stanica, Park sv. Džejmsa. I…
Mislio sam da će vam se dopasti. Ulazi u poslednja kola na
Stanici Vestminster, jedini je putnik. A kola su tu prazna.
Objasnite to, g. Holms. -Zar nije mogao da iskoči?
Postoji bezbednosni mehanizam koji sprečava da se vrata otvore
dok se voz kreće. Ali tu je još nešto. Vozač tog voza otad
nije bio na poslu. Njegov cimer kaže da je na odmoru.
Da je dobio neke pare. -Potkupljen je?
Ako je vozač voza bio u vozu, onda je putnik izašao.
Nema gde. Između dveju stanica na liniji Distrikt samo je pravac.
Ne postoje nikakvi tuneli sa strane, ništa na mapi.
Voz se nikad nije zaustavio a čovek je nestao. Dobro, zar ne?
Poznato mi je to lice.
Izvinjenje prihvaćeno.
Put između ovih stanica obično traje pet min a ovaj je trajao 10.
10 min od Vestminstera do Parka sv. Džejmsa.
Trebaće mi mnogo mapa, svih živih mapa. -Dobro. -Hoćeš pomfrit?
Molim? -Znam odlično mesto kod Merilboun rouda, vlasnik mi uvek
daje gratis porcije. -Izvukao si ga iz optužbe za ubistvo?
Ne, pomogao sam mu da postavi police. -Šerloče?
Šta je ovo danas značilo? -Hvala. -Za šta?
Za sve što si učinila za mene. -U redu je, bilo mi je zadovoljstvo.
Zaista to mislim. -Mislila sam na to da nije bio problem. Htela sam…
Morijarti je uprskao stvar, napravio je grešku.
Jer jedina osoba za koju je mislio da mi ništa ne znači
bila je osoba koja mi je najviše značila. Ti si sve omogućila.
Ali ne možeš to opet, zar ne? -Divno sam se provela danas.
Volela bih, ali prosto… -Usput, čestitam.
Nije s posla. Upoznali smo se staromodno, preko prijatelja.
Dobar je, imamo psa, idemo u pab vikendima,
upoznala sam mu roditelje, prijatelje i celu porodicu.
Ne znam zašto ti sve ovo govorim…
Nadam se da ćeš biti veoma srećna, Moli Huper. Zaslužuješ to.
Nakon svega, neće svi u koje se zaljubiš ispasti sociopate.
Možda prosto volim takve.
Spasite duše! Džon ili Džejms Votson?
Svetac ili grešnik? Džejms ili Džon? Više je manje?
Gđo Hadson, izvinite, mislim da je neko kidnapovao Džona. -Votsona?
Trenutak, a ko ste vi?! -Ja sam njegova verenica. -Meri?
Šta nije u redu? -Neko mi je poslao ovo.
Prvo sam mislila da je to neki citat iz Biblije, spam, ali nije.
Ovo je preskočna šifra.
Prva reč, a zatim svaka treća. "Spasi Džona Votsona."
Odmah! -Kuda ćemo? -Sv. Džejms Mlađi, to je crkva.
20 min kolima. Došla si kolima? -Jesam. -Previše sporo.
Pazi! Šta čekamo?! -Ovo.
Očekivano vreme dolaska: 10 min Sv. Džejms Mlađi
Postaje toplije, g. Holms. Imate oko deset minuta.
Šta to znači? Šta će mu uraditi? -Ne znam!
Do đavola!
Ne možeš tamo dole!
Bolje požuri, stvari se ovde zagrevaju…
S ovim neće da se zapali. Doneću nešto drugo. -Upomoć!
Odlaganje pogubljenja. Imate još dva minuta.
Očekivano vreme dolaska: 1 min Sv. Džejms Mlađi
Tatice, ne sviđa mu se ovo. Gaju Foksu se ovo ne sviđa.
Ne prilazi, Zoi. Idi pozadi. Odmah.
Prava šteta, g. Holms. Džon je dobar čovek (Gaj)!
Šta to znači?
Bože!
Upomoć!
Ostani tu!
Mrdaj! Mrdaj!
Džone! -Džone!
Ustaj, Džone! Džone! -Upomoć! -Džone!
Džone! -Džone!
Ja uopšte to ne bi tako postavila. Blesava žena.
Nego, tad sam prvi put primetila da nedostaje.
Rekla sam: "Jesi li proverio dole iza sofe?"
Uvek tamo gubi stvari, zar ne, dragi? -Plašim se da je tako.
Ključeve, sitniš, slatkiše. Posebno svoje naočare. -Naočare.
Blesave stvari. Rekoh: "Zašto ne uzmeš lanac i vežeš ih oko vrata?"
A on reče: "Šta, kao Leri Grejson?" -Leri Grejson.
Jeste li na kraju našli vaš loto listić? -Da, hvala Bogu.
Na kraju smo stigli na voz. Uspeli smo da vidimo katedralu sv. Pavla,
Londonski toranj, ali nikog nisu pustili u Parlament.
Vodila se neka velika rasprava.
Džone? -Izvini, zauzet si. -Ne, ne, upravo odlaze. -Stvarno? -Da.
Ne, ne, ako imaš slučaj… -Nije slučaj. Idite. -Tu smo do subote.
Odlično. Izlazite samo! -Pozovi nas. -Lepo, da. Izlazite!
Ne znaš koliko nam je drago. Sve to vreme ljudi su mislili najgore.
Tako nam je drago što je sve gotovo. -Zovi češće. Brine se.
Obećavaš? -Obećavam. Bože…
Izvini zbog toga. -U redu je. Klijenti? -Samo moji roditelji.
Tvoji roditelji? -U gradu su par dana. -Tvoji roditelji?
Majkroft je obećao da će ih voditi da gledaju Jadnike. Pokušao je
da me nagovori da ih ja vodim. -To su bili tvoji roditelji? -Da. -Pa…
…nisam baš to oč… -Šta?
Tako su… obični.
To je nesreća koju moram da trpim.
Jesu li i oni znali? Da si zadnje dve godine proveo igrajući žmurke?
Možda. -Zato nisu bili na sahrani! -Izvini, izvini opet.
Izvini.
Obrijao si ih? -Jesam. Nisu mi lepo stajali. -Drago mi je.
Tebi se nisu sviđali? -Više volim svog doktora lepo obrijanog.
To nije rečenica koja se čuje svaki dan.
Kako se osećaš? -Nisam loše. Malo sam nadimljen. -Aha.
Ko je uradio ono noćas? I zašto sam im ja bio meta? -Ne znam.
Neko pokušava da dopre do tebe preko mene? Ima li to neke veze
s onim teroristima koje si spominjao? -Ne znam,
ne uočavam obrazac. Nebulozno je. Zašto bi doušnik dao život da bi
rekao nešto skroz nebitno? To je čudno. -Dao život? -Po Majkroftu.
Podzemna mreža planira napad na London, samo to znamo.
Ovo su moji pacovi, Džone. -Pacovi?
Moji pokazatelji, doušnici i šljam. Ljude koje možda uhapse
ili im odjednom ponište diplomatski imunitet.
Ako neko od njih počne da se ponaša sumnjivo, nešto se zbiva.
Petoro se skroz normalno ponašaju, ali šesti… -Poznajem ga, jelda?
Lord Moran, plemić. Ministar za prekomorski razvoj.
Stub vladajuće elite. -Da. -Radi za S. Koreju od 1996.
Šta? -On je veliki pacov, pacov br. jedan.
Upravo je uradio nešto veoma sumnjivo.
To jeste čudno. Nigde nije mogao da izađe iz voza? -Ne po mapama.
Nešto mi promiče. Nešto što je očigledno.
Imaš li predstavu ko čini ovu podzemnu mrežu?
Obaveštajna služba sigurno ima listu najočiglednijih.
Naš pacov je izašao iz svog skloništa. -Al-Kaida?
IRA opet postaje nestrpljiva, možda će se pojaviti… -Da, da!
Bio sam slepi idiot! -Šta? -To je dobro. Moglo bi biti odlično!
O čemu govoriš? -Majkroftova obavest nije uopšte nebulozna,
već je veoma specifična. -Kako to misliš?
Nije podzemna mreža, Džone, već podzemna mreža! -Da.
Molim? -Ponekad je obmana tako drska i nečuvena, da je ne vidiš
čak i kad ti bulji u lice. Gle, sedam vagona napušta Vestminster.
A samo šest dolazi na Park sv. Džejmsa.
Ali to je nemoguće. -Nije Moran nestao, već ceo vagon.
Vozač mora da je skrenuo voz i otkačio zadnji vagon. -Gde?
Rekao si da nema ništa između stanica. -Nema na mapama,
ali kad eliminišeš druge faktore, preostali moraju biti tačni.
Taj vagon je nestao, mora biti negde. -Ali zašto bi ga otkačili?
Nestaje između Parka sv. Džejmsa i Vestminstera. Lord Moran nestaje.
Tebe su kidnapovali i skoro su te zapalili na žurci sa vatrometima.
Koji je datum, Džone, današnji datum? -Novembar… Bože!
Lord Moran je plemić, naravno da će biti u Parlamentu.
Večeras je celonoćno zasedanje zbog dovođenja novog
antiteroristički zakona. Ali neće biti tamo, ne večeras, ne 5. nov.
"Seti se, seti se…" -"Barutne izdaje i zavere!"
Ničeg nema dole, g. Holms, rekoh vam. Nema bočnih tunela
niti napuštenih stanica. -Mora biti, opet proveri.
Cela ova oblast je mešavina starog i novog. Čering kros je
sastavljen od starijih stanica: Trg Trafalgar, Strend.
Nije nijedna od ovih, odbacili smo ih. Ulica Sent Margaret,
Ulica Bridž, Sumatra roud, Ulica Parlamenta… -Ček, Sumatra roud?
Spomenuli ste Sumatra roud, g. Holms? Tu ima nečeg.
Znao sam da mi je nešto poznato. Dole je bila stanica.
Zašto je nema na mapama? -Jer je zatvorena pre nego što je
ikad otvorena. -Šta? -Izgradili su platforme i stepeništa,
ali zapelo je na pravnim problemima
pa nikad nisu izgradili stanicu na površini.
Tačno je ispod Vestminsterske opatije. -Šta je tamo, bomba?
Dok mnogi komentatori kažu da će glasanje
o Zakonu o terorizmu uskoro biti završeno,
parlamentarci ulaze u Dom radi "dosad najvažnijeg glasanja".
Idemo sad… -Koju slobodu štitimo ako počnemo da špijuniramo
svoj narod? Ovo je orvelijanska mera na skali neprimerenog…
Tu je onda bomba? U vagonu je bomba. -Sigurno. -Dobro…
Šta radiš? -Zovem policiju. -Šta? Ne! -Šerloče, ovo nije igra,
Parlament mora da se evakuiše. -Uvek smetaju.
Ovo je čistije, efikasnije. -I ilegalno? -Malo.
Nema signala -Šta radiš? -Idem.
Ne razumem. -To je prvi put. -Nema gde drugde da bude.
Šta je?!
Čekaj, Šerloče…? -Šta je? -Nije li ovo naelektrisano?
Savršeno je bezbedno ako ne dodirujemo šine.
Naravno, izbegavaj šine. Odlično! -Ovuda. -Sigurno? -Da.
Gle ovo.
Džone…
Eksplozivna punjenja.
Prazan je. Nema ničeg.
Nije tamo?
Ovo je bomba. -Šta?
Ne nosi bombe, već cela kola su bomba.
Treba nam tim za deaktivaciju bombe. -Možda ne stignu na vreme.
Šta ćemo da radimo?
Nemam pojma. -Smisli nešto. -Zašto misliš da ja znam šta da se radi?
Jer si ti Šerlok Holms, najpametniji si.
To ne znači da znam kako da deaktiviram ogromnu bombu! A ti?
Ja sam doktor! -I vojnik, kao što nas uvek podsećaš!
Ne možemo da otkinemo tajmer ili nešto? -To bi je aktiviralo.
Vidiš, ti znaš svašta!
Bože! Zašto nisi zvao policiju?! -Je l' možeš da…
Zašto nikad ne zoveš policiju?! -Sad ne vredi.
Znači, ne znaš da isključiš bombu? Ne znaš a nisi zvao policiju!
Beži, Džone. Odmah! -Nema svrhe, jer sad nema dovoljno vremena
da se pobegne a ako ovo ne uradimo, drugi ljudi će umreti!
Umna palata! Uđi u svoju umnu palatu! -Kako će to pomoći?
Tu si ostavio sa strane svaku živu činjenicu na svetu! -I misliš da
prosto imam "kako deaktivirati bombu" negde tamo?! -Da!
Možda.
Misli! Molim te, misli.
Misli!
Ne mogu!
Bože!
To je to…
Bože! -Isključi se. Bože!
Izvini. -Molim?
Ne mogu to da uradim, Džone. Ne znam kako.
Oprosti mi. -Molim?! -Molim te, Džone, oprosti mi,
za svu patnju koju sam ti prouzrokovao. -Ne, ovo je trik.
Nije. -Još jedan od tvojih prokletih trikova. -Nije.
Samo hoćeš da kažem nešto lepo. -Ne ovog puta.
Samo da bi ispao dobar iako si se ponašao kao…
Želeo sam da ne budeš mrtav. -Da, pa, pazi šta želiš.
Da se nisam vratio, ti ne bi stajao ovde i…
…još uvek bi imao budućnost, sa Meri. -Znam.
Vidi, ovakve stvari mi padaju teško. -Znam.
Ti si bio najbolji i najpametniji čovek kog sam ikad upoznao.
Da, naravno da ti opraštam.
Kriminalna mreža na čijem čelu je bio Morijarti bila je ogromna.
Njeni koreni bili su posvuda, kao rak, te smo smislili plan.
Majkroft je hranio Morijartija podacima o meni. Morijarti nam je
zauzvrat davao nagoveštaje o veličini svoje mreže.
Pustili smo ga, jer je bilo bitno da ga navedemo
da misli da ima kontrolu. A onda sam sedeo
i gledao Morijartija kako mi uništava ugled, deo po deo.
Morao sam da ga navedem da misli da me je u potpunosti porazio,
a onda bi otkrio svoje namere. Postojalo je 13 mogućih scenarija
na krovu. Svaki je rigorozno razrađen i dato mu je kodno ime.
Nije trebao samo moj ugled da sahrani. Morao sam da umrem.
Šerloče! -Možeš da me uhapsiš, mučiš, štagod hoćeš,
ali ništa ih neće sprečiti da povuku okidač.
Tvoja jedina tri prijatelja će umreti, osim ako… -Se ne ubijem
i završim tvoju priču. -Moraš priznati da je to više seksi.
Ali nisam mogao da pretpostavim dokle je Morijarti spreman da ode.
Verovatno je to bilo očito, s obzirom na naš
prvi sastanak kod bazena. Njegova smrtna želja.
Znao sam da nemam puno vremena. Nazvao sam brata i pokrenuo plan.
I onda su se svi bacili na posao.
To je trik. Samo mađioničarski trik.
Prestani, odmah. -Ostani tačno na tom mestu. Ne mrdaj!
Dobro.
Drži oči na meni. Molim te, hoćeš li mi to učiniti?
Bilo je ključno da Džon ostane na mestu gde sam mu rekao
i tako mu je pogled blokirala ambulantna stanica. -Šerloče!
Morao sam da padnem na vazdušni jastuk, što sam i učinio.
Brzina je bila najvažnija. Vazdušni jastuk je morao biti
uklonjen pre nego što Džon dođe. Ali morao je da vidi telo.
Tu je nastupila Moli. Kao figure na vremenskom satu,
mi smo išli na jednu stranu, a Džon na drugu.
Zatim je naš biciklista savršeno pogodio vreme…
…i nakratko onesposobio Džona,
što mi je dalo vremena da zamenim mesta sa lešom na pločniku.
Ostalo je samo bila varka.
I zadnji detalj: loptica ispod pazuha.
Vrši dovoljno pritiska i začas zaustavlja puls.
Dozvolite da prođem, molim vas! -U redu je… -Ne, on mi je prijatelj.
U redu je. -Ne, prijatelj mi je. Prijatelj mi je, molim vas.
Sve je predviđeno, svaki mogući ishod. Savršeno je funkcionisalo.
Moli. Moli Huper? I ona je učestvovala?
Da. Sećate se devojčice koju je Morijarti oteo? -Napolje!
Mislili ste da je tako reagovala jer sam je ja oteo.
Ali ja sam zaključio da je Morijarti sigurno našao nekog ko
veoma liči na mene da izazove sumnju, i taj čovek, ko god bio,
morao je biti otklonjen odmah nakon što je iskorišćen.
To je značilo da je u nekoj mrtvačnici leš koji izgleda ko ja.
Pametno. -Moli je pronašla telo, lažirala papire a ja sam obezbedio
drugi kaput. Imam gomilu kaputa. -A šta je s nišanjenjem na Džona?
Majkroftovi ljudi su se umešali pre nego što je mogao da zapuca.
Ponuđeno mu je da promisli. -Je li obavljeno?
Dobro. -A tvoja mreža beskućnika?
Kao što rekoh, cela ulica je bila zatvorena. Kao za snimanje filma.
Uredno, ne misliš?
Šta je? -Ne kao kad bih ja to uradio. -Ma stvarno?
Ne, ne kažem da nije pametno, ali… -Šta?
Malo sam… razočaran. -Svako je kritičar. Nego, nisam zato došao.
Ne? -Ne, mislim da znaš zašto sam došao, Filipe.
"Džek Trbosek: Kako sam to učinio"?
Nisi pomislio da je zanimljivo? -Grozno.
Slučaj tako senzacionalan da si se nadao da ću biti zainteresovan.
Ali preterao si. Ti i tvoj mali klub obožavatelja.
Nisam mogao da živim sa sobom, znajući da sam te doveo do…
Ali nisi. Oduvek si bio u pravu, nisam bio mrtav.
Ne, i sad je sve u redu, zar ne? -Jeste. -Dobro.
Iako, protraćio si vreme policiji. Izvrnuo si tok pravde.
Rizikovao si da mi skreneš misli s ogromnog terorističkog napada
koji je mogao da razori Parlament i prouzrokuje smrt stotina ljudi.
Bože! Bože, žao mi je, Šerloče! Tako mi je žao.
Čekaj malo. To nema nikakvog smisla. Kako si mogao biti siguran
da će Džon stajati baš na tom mestu? Šta da se pomerio?
I, kako ste sve uradili tako brzo? Šta da ga biciklista nije udario?
I uopšte, zašto mi govoriš sve ovo?
Ako si to izveo, ja sam poslednja osoba kojoj bi rekao istinu.
Šerloče Holmse!
Ti… -Tvoj izraz lica! -…potpuni… -Tvoj izraz lica! -Ti!
Zajebao sam te! -Idiote! Znao sam! Ti… -Kako si lepe stvari rekao.
Nisam znao da ti je toliko stalo. -Ubiću te ako ikad zucneš o ovome…
Časna pionirska… -…ikome! Znao si! Znao si kako da je isključiš!
Uvek postoji prekidač za isključivanje. Teroristi mogu
da zapadnu u razne probleme, sem ako postoji prekidač.
Zašto si dopustio da prođem kroz sve ovo?! -Nisam lagao o svemu.
Nemam pojma kako se isključuju ova mala blesava svetla.
I pozvao si policiju? -Naravno da jesam. -Sad ću te sigurno ubiti.
Daj, molim te. To je trebalo pre dve godine da uradiš.
Šerloče, molim te, preklinjem te. Možeš da preuzmeš na pauzi.
Izvini, dragi brate, ali obećao si. Ne mogu ti pomoći.
Ali ne razumeš tu bol, tu stravu.
Ajde, moraš da siđeš, žele priču. -Za trenutak.
Zaista mi je drago, Meri. Jeste li ugovorili datum?
Mislili smo u maju. -Prolećno venčanje, lepo. -Da.
Samo kad smo se verili. -Da. -Prošli put su nas prekinuli. -Da.
Pa, ne mogu da dočekam. -Dolaziš na svadbu, Šerloče?
Ne volim baš svadbe. -Zdravo svima. -Zdravo, Moli. -Ovo je Tom.
Tome, ovo su svi. -Zdravo. -Zdravo. -Lepo je upoznati vas.
Zdravo. -Zdravo, ja sam Džon, drago mi je. -Spreman? -Spreman.
Šampanjac?
Može.
Hvala. -Hvala.
Sedi, ljubavi. -Hvala. -Dakle…
Je li ozbiljno između vas dvoje? -Jeste. Nastavila sam sa životom.
Jesi li…? -Neću da kažem ni reč. -Najbolje nemoj.
Ali i dalje čekam. Zašto su pokušali da me ubiju?
Ako su znali da si im za petama, zašto su mene stavili na lomaču?
Ne znam. Ne volim da ne znam.
Za razliku od ulepšanih izmišljotina na tvom blogu,
Džone, pravi život je retko kad uredan.
Ne znam ko je iza svega ovoga, ali saznaću, obećavam.
Ne pretvaraj se da ne uživaš. U povratku. U tome da si opet heroj.
Ne budi glup. -Morao bi biti idiot da to ne vidiš. Obožavaš to. -Šta?
Da budeš Šerlok Holms. -Ne znam ni šta bi to trebalo da znači.
Šerloče, reći ćeš mi kako si to izveo?
Kako si skočio sa zgrade i preživeo? -Znaš moje metode,
Džone, poznat sam po tome da sam neuništiv. -Ozbiljno.
Kad si bio mrtav, išao sam na tvoj grob. -Nadao sam se.
Održao sam mali govor. Pričao sam sa tobom.
Znam. Bio sam tamo.
Zatražio sam ti još jedno čudo, da prestaneš da budeš mrtav.
Čuo sam te.
Nego, vreme je da idem i budem Šerlok Holms.
FILMO-CENTAR
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM