Obrada: FILMO-CENTAR WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM Ako vam secka kliknite prvo II Pauza, pa tek onda ? Play. © FILMO-CENTAR UZIVAJTE
P O V R A T N I C I
Tata! Tata!
O, ne! Tata, tata!
Tata?
Drži.
Mama!
Mama, molim te!
Mama! Mama!
Ne! Mama, molim te!
Ne!
Ne! Mama! Molim te...
Ne brini, sve će biti u redu. - Tu smo, srećo.
Bićeš u redu. - U redu, ortak?
Mi smo s tobom, sve će biti u redu.
Čekajte, samo bolničarka! Žao mi je, ali moraćete da sačekate ovde.
Vi ste majka? - Da. - Biće mu dobro.
Čekajte, hoćemo s njim! - Biće mu dobro.
Tata? Mama!
Molim? - Smiri se, biće mu dobro.
Šta imaš tu? - Vidi...
O, Bože. - Mogli bi da uskočimo baš tu.
To je ogromna kuća. - I lepa.
Da, i skupa. - Romantična.
Ali i skupa...
Znam, najgori sam.
Zapamti, Jacob i Amber nam sutra dolaze na večeru.
Da, nisam zaboravila.
Siguran si da hoćeš da im kažeš?
Jesam.
Ovog puta izgleda ozbiljno i dosta mi je da to krijem od njih.
On mi je najbolji prijatelj.
Nemaš ništa protiv?
Kako ti hoćeš.
Dobro jutro. Jesi li se ti to ošišao?
Žena me ošišala, kao i uvek. - Slatko.
Dobro jutro. Hvala.
ODELJENJE ZA POVRATNIKE
Hej, kako ide? - Zdravo, doktorka. - Zdravo.
Kako se osećaš?
Pogledaj u mene.
Je li sve u redu? - Da, u redu je.
Zdravo, gospodine. Vi mi delujete bolje od jutros.
Da, naspavao sam se.
Kako si mi, Paule? - Dobro sam.
Mislim da opada, sad je negde oko 50.
U redu.
Dobro jutro.
Imam tajnu za tebe. - Šta?
Izlaziš odavde. - Stvarno?
Došli su po tebe. - To! - Srećan si?
Ja sam tužna...
Nedostajaćeš mi.
A ja tebi? - Naravno.
Dobro, budi dobar. - Da.
Dobro, samo ćete morati da pripazite na krv,
ako upadne u nevolju ili se povredi, samo zapamtite da koristite rukavice.
Da li je potrebna još neka posebna predostrožnost?
Isto kao i kod svakog deteta njegovih godina. - Isto?
Davaće sebi injekcije svakog dana do kraja života, a ako to ne bude radio...
Mora.
Hej, kad ste ga doveli prošle nedelje, bili biste prezadovoljni ovim ishodom.
Život povratnika je privilegija, ne kletva.
Ne popujte mi.
Samo hoću da pomognem. - E pa, ne možete, u redu?
Jer nemate jebenog pojma kako je to voleti nekoga s tim.
Je li istina ono što se priča, doktorka?
Da su rezerve proteina na izmaku i ne mogu da prave još?
To su smešne glasine.
Dete vam je spašeno.
Idite kući i... uživajte s njim, ne brinite o ovome.
Hvala vam.
U redu.
Mark. Hajde.
Ne... ne, previše je to za mene, gospodine. Preteško je.
Možeš ti to, imaj vere. Dolazi ovamo. - Ne, stvarno!
Izgledam kao neki povratnik svaki put kad probam... ruke mi se tresu i sve.
Dobro, pa, idi onda.
Ne, samo sam... - Napolje!
Dobro.
Dobro, dobro... zapamtite te pentatonik skale i...
Laku noć svima. Rokajte i dalje.
SMRT POVRATNICIMA
Laku noć.
O, zdravo, Kate. - Zdravo.
Znaš, neću ti dati povišicu bez obzira koliko te kasno vidim u petak.
Ma znam.
Johan mi kaže da su dečakovi roditelji baš zabrinuti.
Da, očito.
Jesi li im rekla... da ne brinu?
Šta drugo da im kažem? - Da.
Čuvaj se, Kate.
Kad si zadnji put jela?
Vidimo se. - Lepo provedite vikend. - I ti.
Kako ide napolju? - Novi dan, isto sranje.
Isuse...
Izvinite.
Hvala.
Zdravo.
Hvala.
Evo. - Hvala, zabavi se za vikend. - Važi, pazi se.
Situacija svakog trenutka postaje sve komplikovanija.
Ranije demonstracije protiv povratnika, viđane ispred centara za rehabilitaciju,
sada su prešli u direktne napade širom grada.
Najnoviji napad se dogodio u oblasti zamka Prank,
gde su jednog povratnika u sred dana napali dvojica maskiranih ljudi.
Ovo nije prvi put da se dešavaju ovakvi incidenti, ali do sad...
O Bože, divno miriše!
Valjda će i ukus biti takav.
Dobila sam još pet. - Fino.
I ti lepo mirišeš.
Možeš da ih ubaciš umesto mene? Sad će stići.
Kad bi trebalo da stignu?
Za nekih dvadesetak minuta.
Bože, to je fantastično. Mislim, to je samo nekoliko recenzija, pa...
Dobro, u redu, samo ti zovi... bićemo tu celog vikenda.
Važi, čuvaj se.
Šta je to bilo? - O, Bože.
Šta, osvojila si Pulicera ili tako nešto?
Ova žena ide na nacionalnu turneju svoje knjige.
To je rekao, sad smo pričali o tome. I izašlo je nekoliko recenzija.
I šta, dobre su? - Mala... - Bože.
Ne možete ovo da radite, a da nam ne kažete o čemu se radi.
Najmanje što možeš je da nam kažeš koliko se puta spominje reč "požuda",
znaš, jer smo se kladili. - Da, baš smešno.
Jesmo se kladili, daj.
Znate, zapravo... ovo je priča o tipu kome je smrt nezamisliva.
Lud je, prosto ne može da poveruje da će se to desiti,
i siguran je da će se za njega napraviti nekakav izuzetak.
Da neće umreti.
Da će, kad taj trenutak dođe, nekako uspeti da pobegne,
da će se nešto desiti i da će biti spašen.
To su maštarije. - Znam.
Dok mu jednog dana, tokom rutinskog pregleda,
ne otkriju tumor. Nijedan doktor mu ne daje više od četiri meseca.
Sranje! - Lik to shvati lično, kao da ga sudbina vređa.
I odluči da će da ode u stilu,
ubijajući po jednu osobu svakog dana.
To je do jaja, zar ne? - To je sadizam.
Dobro, ali čemu? Zašto...
On misli da će, ako uspostavi indirektan kontakt sa smrću,
da će onda moći da razume. - I odvede li ga to negde?
Naravno da ne, završi pod zemljom kao i svi.
Bez da zna zašto.
Eto zašto volim svoju ženu. Ranije je pisala ljubiće,
a zapravo je najdramatičnija osoba na licu zemlje.
Čestitam, dušo. Volim te. - I ja tebe.
To ti je zanimljiva priča, malo previše sadistička za moj ukus.
Ali... za divno čudo, nekako se slaže s razlogom zbog kojeg sam vas pozvao.
Šta nije u redu?
Ne brini, nemam tumor.
Pa, hvala Bogu na tome.
Ostvarivanje tvoje priče je košmar svakog autora.
Pa, zavisi od priče. Zar ne?
O čemu se radi?
Jednog dana sam šetao ulicom,
i... video sam je.
Nisam ni pomislio da ću naći tu gitaru, ali eto ti nje.
Bio sam siguran da mi je to srećan dan.
Zdravo?
Iza pulta nije bilo nikoga. Valjda je trebalo da odem.
Ali nisam.
Zdravo?
I video sam tog čoveka. - O, sranje!
Ej, ej! Ortak, hajde!
Pomislio sam da ima napad, pa sam sišao da mu pomognem.
Uzeo sam novčanik i stavio mu ga u usta da ne bi pregizao jezik, a on...
Zario mi je zube u prst.
Obična ogrebotina,
ali male stvari znaju da narastu.
Hitna pomoć, kako vam mogu pomoći?
Da, ja... ne znam, mislim da sam ga možda dobio.
Kakve simptome imate, gospodine?
Hladan znoj, palpitacije, teškoće pri disanju.
Možete li mi reći kako se zovete? - Alex, Green.
Vojska me je odvezla u jednu od onih pokretnih bolnica.
Video sam tela po hodnicima.
Neka su bila upucana,
u glavu iz neposredne blizine.
Valjda sam prerano otvorio oči.
Nemam pojma koliko sam sati bio vezan za ta nosila,
ne znajući hoću li ikad izaći iz te rupe.
Rekao si da se probudio na putu ovamo?
Pa, zaboravi šta si video. To sredstvo za smirenje bi i slona srušilo.
I izaziva halucinacije kod pacijenata.
Imamo rezultate, to sranje ga neće ubiti.
Znaš, svaki put kad ta prva doza ne uspe... iznerviram se.
Zato, čestitam, sine. Jedva si se izvukao.
Onda su me prebacili u državnu bolnicu.
Gde sam upoznao Kate.
Dakle... od pre šest godina,
ja sam povratnik.
Hteo sam da znate jer su ovog puta glasine o isteku zaliha možda istinite.
Mislio sam... da bi trebalo da znate.
Hvala vam. - Vidimo se sledećeg meseca.
Bežimo odavde!
Vraćajte se ovamo!
Nemojte, molim vas! Hoću da budem normalan.
Nemojte me povrediti.
Ako povratniku ne bude data injekcija za 36 sati,
širenje virusa u telu postaje nepovratno.
Ove statistike su neosporive. Nema nijednog slučaja koji pokazuje suprotno.
A svi znamo posledice koje dolaze uz to.
Sad, nemamo nikakve zvanične brojke za prvi slučaj epidemije,
ali gotovo svi među nama su iskusili ovo iz prve ruke.
Međutim, verujemo da je bilo više od sto miliona smrti širom sveta.
Ova epidemija se ne može porediti ni sa jednom tragedijom u modernoj istoriji.
Ta trauma je bilo ono što nas je nateralo da potražimo rešenje.
I deset godina kasnije, povratnički protein
bio je ogromna premija kojom je čovečanstvo nagrađeno.
Eto zašto smo, nakon neizbežne druge epidemije,
bili u stanju da spasemo toliko ljudi.
Povratnik je neko ko je imao veliku nesreću da ga zakači virus,
ali u isto vreme i veliku sreću da bude lečen u prvih nekoliko sati.
Sad, kao što svi znate... virus nikad ne odlazi.
Ne možemo ga izlečiti. Još.
Ali ovih dana bar možemo da ga kontrolišemo...
...ako stignemo na vreme.
Povratnički protein radi kao prepreka, nešto kao potporni zid.
Virus je uvek tu, ali dnevne doze ga drže na bezbednoj razdaljini.
Problemima s nestašicom prirodnih proteina
će doći kraj stvaranjem sintetičke alternative.
Na ovaj način će inficiranima biti garantovano lečenje do kraja života.
Rezovi u privatnom finansiranju bi bila katastrofa, verujte.
Za povratnike, naravno, ali i za društvo u celini.
Da, ali postoje dve stvari koje ste zaboravili da pomenete.
Molim vas, prosvetlite nas. Ovde su svi dobrodošli da se oglase.
Lepo od vas.
Ovi ljudi su tempirane bombe.
Dok ne nađemo sintetički protein, oni su pretnja!
Ako propuste samo jednu dozu, nema nazad.
Upravo zbog toga i treba da nastavimo istraživanja.
Da, a ovo je vrlo skupo lečenje, koje moraju da nastave celog života.
Ne poričem to, ali suočavanje s novom epidemijom kao pre 20 godina...
Postoje alternative. - ...bilo bi mnogo skuplje za sve.
Postoje alternative.
Molim vas, podelite ih s nama.
Možemo ih naterati da žive u specijalnim kampovima,
van gradova, daleko od dece.
A možemo ih i eliminisati. - Nisam to rekao.
Ali ste mislili.
U tom slučaju, zašto se ne bi rešili pušača, dijabetičara,
i obesnih, kad smo već tu.
Mislim, pored toga što nas koštaju toliko novca, nije ih ni lepo videti.
Pa, to je bilo...
...drugačije.
Preterala sam?
Ma ne, samo si prozvala debelog idiota.
On jeste bio idiot, koji je slučajno debeo,
i sad deluje da gajim predrasude prema debelim ljudima.
Pa, između ostalog. - Misliš da će nam dati novac?
Ko, debeli idiot? Ne.
Koga briga, svi ostali će poslati nešto jer si bila strašna, u redu?
Ispravi me ako grešim, ali prirodni protein se može izvući
iz likvora inficiranih ljudi koji su već umrli.
Na sreću, povratnika ima sve manje
ali to takođe znači manje izvora iz kojih možemo da obradimo protein.
Upravo. Ovo je začarani krug,
pa će manje povratnika značiti manje zaliha proteina.
Ovo je dovelo do obaveznih restrikcija u pristupu lečenju.
Posledice tih restrikcija su ono što najviše brine vlasti,
pogotovo nakon tenzija oviih proteklih nekoliko nedelja.
Samo šezdeset, molim te. - Tata mi je unutra, plati njemu.
Šezdeset. - Tako je.
POVRATNIK
Hvala.
U redu, lepi ljudi, dobra svirka danas.
Imam noćnu smenu, večera ti je u rerni. Volim te.
Hej. - Hej.
Majku mu, ode noć. Ne mogu da se naviknem na ovu smenu.
Nemaš još mnogo, skoro je tri. Smena ti je skoro gotova.
Vidimo se.
Savršeni su.
Mislim da bi Tristan i Josh uskoro mogli kući.
Nadam se, Josh je već dugo tu.
Gde ćeš ti, jebote? Uza zid. Ti, tamo! Idemo, idemo!
Polako i fino, ovo nema veze s vama.
Evo, drži.
Mora da imate baš čelične živce da se brinete za one zombije, a?
Otkud onda suze i drhtanje?
Oni nisu zombiji, već povratnici. - Šta reče?
Slušaj me, kučko, jer izgleda da ne pričaš moj jebeni jezik.
To su zombiji. Jasno?
Nisu.
Nego šta su, jebote! Ponovi.
Kažem ti, nisu zombiji.
A ja ti kažem da jesu, jebote.
Ponovi, kučko. Hajde, reci.
Dobro, smestiću ti jebeni metak u glavu. Reci.
Nisu.
Pusti to, moramo da palimo!
Danas ti je srećan dan.
Da se nisi jebeno pomerila, jasno? - Hajde, idemo!
Ko je ovde nadležan? - Ja sam.
Bože, ja...
Nikad nisam video nešto takvo.
Za sve postoji prvi put.
Nažalost.
Videćemo šta možemo da otkrijemo iz snimaka.
Već sam vam rekla, nosili su ski-maske.
Oni lešinari iz štampe će uskoro biti ovde.
Nema ničeg što vole više od dobrog komada svežeg mesa.
Idite kući.
Da, hvala.
Šta se dešava?
Dušo, dušo... u redu je. U redu je, u redu je.
U redu je...
Imaju više grupa, toliko znamo, i nemaju vođe.
Ipak, mnogi bi voleli da budete malo čvršći u osudi ovih događaja.
Anti-povratnička politika osuđuje ovakve zločinačke napade, kao i uvek.
Da, ali nikad pre nismo videli napad ovakve veličine.
Šta mislite, šta je razlog za porast ovih napada?
Strah. - A strah opravdava takva divljačka dela?
Ne stavljajte mi reči u usta. Sad, istina je da zdravstvo
kontroliše većinu povratnika, ali takođe znamo da u sistemu ima rupa.
Postoje grupe van kontrole lekara, recimo beskućnici.
I oni netolerantni na protein. - Da, i oni. Upravo tako.
Sećate se kad je onaj čuveni povratnik, bez ikakvog upozorenja,
odlučio da prestane da uzima svoju dnevnu dozu?
Taj čovek je, bez svojih lekova, za 24 sata napao petoro ljudi.
Svi su morali biti ubijeni. - Psihopate, proklete psihopate.
Mislite li da jedan čovek, od hiljadu ljudi, opravdava...
Isuse...
U redu je, u redu je.
Pa, kolika pauza?
Mesec dana. - Mesec?
Kate, potrebna si mi, ti si mi najbolji prokleti doktor.
Bar mi reci da nećeš prekidati s konferencijama za prikupljanje novca?
Molim te?
Ne, neću prestati s tim.
Hvala Bogu.
Šališ se?
Devojka s klinike želi da se sastanemo kod nje kući.
Kaže da je tamo bezbednije.
Ali živi kilometrima odavde.
Hoćeš da pođem s tobom?
Ne, mislim da je bolje ako odem sama.
Ne želim da ljudi brinu za tebe, pogotovo ne sad.
Hej, znate li gde mogu da nađem upravnika zgrade?
Da, odmah uz stepenice, stan broj 4. Na vratima piše "upravnik".
Hej.
U redu.
Je l' te neko video da ulaziš? - Ne.
Mislim... ne znam, nisam proverila.
Sledeći put proveri, molim te. Za svaki slučaj.
Važi?
Posle onog napada pre neki dan, stanje u bolnici je mnogo gore.
Mislim da to više nije dobro mesto za dve otmene žene koje ugovaraju posao.
Zar nemaš još? Mislim, novac nije problem.
Da, ali ako uzmem previše, primetiće se tokom popisa.
Zapravo, mogu da uzmem samo nekoliko odjednom.
Nismo dobili zalihe za ovu nedelju. - Molim?
Ni ostale bolnice nisu dobile svoje, pa...
Koliko imamo u rezervi?
Dovoljno za mesec dana.
Možeš li mi doneti još sledeće nedelje, molim te?
Platiću ti koliko hoćeš. Molim te.
Dobro. Ne mogu da garantujem, ali probaću.
Koštaće te četiri puta više, doduše.
Rekoh ti, novac nije problem.
Dobro. Daj mi par dana.
Hvala ti.
Hej.
Jesu li za tebe?
Ti si povratnik?
Jebeni skotovi ih nisu samo ubili. Odneli su i kompletnu istoriju pregleda.
S evidencijom svih pacijenata?
Uzeli su i hard drajvove. Njihove kućne adrese, brojeve telefona.
Sve što im treba da te žestoko sjebu.
Pa, ako jesi jedna od njih... čuvaj se, molim te.
Hvala.
Hej, ortak! - Otkud ti tu?
Uhodim te.
Šta je s tim naočarima? - Sviđaju ti se?
Da, deluješ sofisticirano. - Ne bih želeo da ljudi to pomisle.
Ionako su samo za predstavu.
Šališ se. Postao si jedan od onih? - Jesam jedan od tih.
Da popijemo nešto?
Uvek. - Možemo u Spendler, dole. - Spendler, važi.
Kako je Kate? - Onako.
Uzela je odmor od posla posle onoga što se desilo neki dan.
Prosto je previše teško.
Ali jača je ona nego što izgleda.
Ja sam jedan srećnik.
Obojica smo.
Istina, ti si bogati srećnik.
Čemu sad to?
Čemu to? - Ne znam, znaš... znam te 25 godina,
a pre neki dan si mi rekao ono a ja te nisam ni zagrlio, pa...
Osećao sam se usrano što nisam mogao da ti kažem, čoveče.
Dobro, samo hoću da znaš da...
Meni si i dalje isti. U redu?
I dalje si isti govnar koji me je pogodio vazdušarom u nogu,
pre toliko godina. - Zaslužio si to, jebote. - Znam, ali opet.
Uglavnom, poenta je... baš me briga.
Baš me briga šta ti se desilo, baš me briga šta je ovo.
Uvek ću biti tu.
Hvala, čoveče.
Živeli.
O, Bože!
O, Bože...
Rekao je da mora da proveri nešto...
Jesi li dobro?
U redu je, u redu je. U redu je.
Reši se ovoga.
Trebalo bi da zovemo policiju. - Ne možemo, u redu?
Postavljaće pitanja, bićemo glavni osumnjičeni.
Nije zločin biti jebeni povratnik. - Da, ali sad može da bude problem.
Bolje je ovako.
Hajde!
Postoji ogromno interesovanje medija
u vezi ministrove predstojeće konferencije za štampu,
i sumnja se da će se na njoj čuti zvanična izjava
u vezi privremene obustave snabdevanja povratničkim proteinom.
Povratnici nemaju razloga za brigu, prekid snabdevanja je privremen,
a sva državna sredstva funkcionišu savršeno.
Naši zvanični objekti su posebno dizajnirani za ovakve slučajeve,
i garantuju da će svi inficirani dobiti pažnju koju zaslužuju.
Izjava je uzdrmala javnost,
koja se plaši da će ova situacija dovesti do nove nekontrolisane epidemije
i traže odgovore od vlade.
Na hiljade ljudi je izašlo na ulice da bi učestovalo
u demonstracijama koje se održavaju u svim većim gradovima.
Paljenje nekoliko centara za snabdevanje proteinom
koje su izazvale anti-povratničke grupe
uzrokovale su kolaps nekoliko oblasti u centru grada.
Povratnici takođe učestvuju u nemirima,
a tenzije su dostigle tačku ključanja nakon linčovanja
nekoliko povratnika u blizini Freddy's Burgersa.
Državne snage bezbednosti su poslate da bi rasturili rulju
koja se stvorila ispred skupštine. - Ja sam spreman, ti? - Pri kraju sam.
Gde ćete?
Ne znam, ali večeras ćemo u motel u 28. ulici.
Ne budite smešni, ne možete tako. Morate doći kod nas. - Da.
Dajte.
Ne, brate. Hvala ti, ali to je previše.
Biće to u redu.
Sto četrnaest.
I ti si ih brojao?
I šaputao sam im.
Mazio sam ih, pričao im lepe stvari.
Ali neće da se razmnožavaju.
Prokletinje.
Ne izgleda bog zna kako, ali radi posao.
Ovo ne bi trebalo da bude po zakonu.
Gnjecava i masna hrana, šta joj fali? Hajde, jedi.
Hej. - Hej.
Imamo neke vesti. - Da.
U bolnici Svetog Jovana ima sedam mrtvih povratnika, a u centralnoj dvanaest.
Napali su oba mesta odjednom negde oko 2 ujutru.
Neverovatno.
Šta je policija rekla? - Uobičajena sranja.
Da ne mogu biti sigurni da su to bili anti-povratnici, ali ne izgleda dobro.
I to nije ono najgore.
Tvrde da je to samo dok ne naprave sintetički protein.
Nisu rekli kad će to biti.
Dali su ljudima tri dana.
Imaju dovoljno informacija o vama, Kate.
Svaki povratnik koji ne ode u centar za prismotru će biti uhapšen.
Centar za prismotru? Ti to mene zajebavaš, Jacobe?
Počinješ da zvučiš kao oni.
Gledaj ovo!
Samo probaj da ubediš Alexa. Dođite kod nas u vilu.
Tamo je bezbedno. Samo popričaj s njim, hajde.
Pričaj s njim, uzmite vaše stvari i bežite odavde.
Ja sam njen agent! Ja sam joj jebeni agent!
Znaš šta? Pričaš mi nešto, a sve što čujem je bla bla bla,
ništa te ne razumem. - Treba nam još konflikta.
Dobro... još konflikta? Evo ti još konflikta, u redu?
Ne bi trebalo ovako da se osećam, ali želim nešto da ti kažem,
pa ću to i uraditi. Idi u kurac!
Isuse.
Brate, baš volim kad se naljutiš. - Stvarno? - Ma da.
Alex je baš srećan što te ima.
Zašto to kažeš?
Ja sam pisac, primećujem te stvari kod ljudi.
Šta si primetila?
Da ga ne puštaš da se samosažaljeva.
Ne tretiraš ga kao da je bolestan ili invalid.
Jer nije.
Ovo je malčice jezivo.
Jesi li danas ubrizgao svoje lekove?
Poješću vam mozgove!
Važi, počni od svoje žene.
Njen neću. - Bilo bi ti previše.
Vojska koristi silu na građanima. - Ulaze ljudima u kuće.
Radili su to i ranije. - Ne, ne ovako.
Ne tako što su odvodili ljude protiv njihove volje kao jebeni Gestapo.
Eto zašto sam hteo da ga ponesemo, Kate.
Zato sam ga hteo pri sebi.
Ne znaš ni kako se puca.
Svaki idiot može da puca iz pištolja, naciljaš i povučeš obarač.
Da... ne preteruj.
Ovde smo bezbedni. - Ne, nismo.
Previše smo blizu grada. I...
Previše je opasno za Jacoba i Amber.
Dobro, ali mi nismo revolveraši, jebiga!
Ranije nismo bili, ali pojma nemam šta smo sad.
Sve se promenilo.
Imaš bolju ideju? Šta hoćeš da uradim?
Ne znam, bilo šta. Ne želim oružje u kući!
Dobro, pozvaću nam lift. Požuri.
Isuse!
Ja sam detektiv Cole, ovo je detektiv Anderson.
Ovde smo da vidimo jednog Alexa Greena.
Potrajaće samo pet minuta.
Pa, nije tu.
Šta je sad ovo, zar možete da se pojavite ovde nenajavljeni,
mahnete nalogom za pretres, i ja moram da vam pokažem stan? Već kasnim.
Samo slušamo naređenja, gospođo. - Ovaj stan je na listi.
Što pre počnemo, pre ćemo završiti.
Pa, otišao je pre tri nedelje.
Pre tri nedelje?
Ili četiri. Jedanaestog.
Iz nekog posebnog razloga?
Ne da ja znam. Vi ste muškarci, verovatno znate bolje od mene
šta muškarcu prolazi kroz glavu pre nego što napusti ženu.
Moraćemo da vidimo i ostatak stana. - Kako ste naporni!
Muzički studio.
Spavaća soba.
Imate li ikakvu ideju gde je mogao da ode?
Upucala sam ga u glavu!
Upucala sam ga u glavu, jebiga!
O, Bože...
Nestalo mu je doza.
Zašto ga niste odveli u centar za prismotru?
Nije hteo da ide. - Zašto ga niste naterali?
Zato što je bio u pravu što nije hteo da ide.
Tamo bi ga nadgledali i kontrolisali.
Bože... tamo bi ga pustili da umre.
Znate čemu ta mesta služe.
Umro bi, okružen strancima.
U nevolji sam, zar ne?
U teoriji, da.
A u praksi?
Naš posao je da precrtamo imena s liste.
Ako je to što kažete istina, onda...
Pa, naš posao je gotov, a nama je to jedino bitno.
Moraćemo da vidimo telo.
Dobro, ali...
To će biti to? Bez dodatnih pitanja?
Bez dodatnih pitanja.
U redu.
Zdravo.
Zdravo?
U redu.
Sad... od ove stvari tela vrlo brzo istrule.
Mogu vam reći sledeće: ovo je muškarac,
u tridesetim godinama,
ubijen jednim hicem u glavu.
Dobro, ne morate ga izvlačiti. Zvaćemo spasilačku jedinicu.
Već imamo dovoljno briga.
Moj kolega će vas otpratiti kući.
Hvala. - Ako vam je neka uteha, mislim da ste dobro postupili.
Za nekoliko sati će objaviti da neće imati sintetički protein kad su rekli.
Izgleda da ne radi onako kako su rekli da će raditi.
Stvari će se zakomplikovati.
Hvala.
Hej.
Jesi li dobro? - Da, u redu sam.
Kate je pričala s Eve.
To je žena koja nam pomaže s našim zalihama.
Uspela je da nam nabavi još šezdeset doza, pa...
Opa.
Tako da ćemo ujutru otići da ih pokupimo.
A onda ćemo da odemo što je dalje moguće odavde.
Šezdeset doza?
Pa, to će vam kupiti nešto vremena. - Da.
Ali ako to radite zbog nas, stvarno nema potrebe.
Znaš to, zar ne?
Znam.
Kažu da će rešiti ovo za nekoliko dana, Alex.
Mislim... znaš, najviše nekoliko nedelja. Rešiće to.
Jednostavno je bolje da odemo.
Previše je opasno.
Ali hvala ti na svemu što si učinio.
Negativni rezultati poslednjih testova su nas naterali na odlaganje roka.
Sintetički protein još uvek nije sintetizovan.
Međutim, vladine laboratorije se i dalje bore da nađu rešenje.
I dalje se nadamo uspehu, jer se sve može promeniti u narednim nedeljama.
Svi segmenti stanovništva moraju da ostanu mirni i da veruju
da znamo šta radimo i da ćemo se pobrinuti za ovo.
Hvala vam. Neće biti pitanja.
Dobro jutro.
Ćao. - Hoćeš malo kafe? - Ne, hvala.
Ovo tražiš?
Da, gde je bilo? - Na kauču.
Baš si poranio. - Da, Amber...
Rano je ustala da bi posetila majku, pa je usput probudila i mene.
Pa, ne budi Alexa. - Zar ne ide s tobom?
Ne, misli da ide, ali isključila sam alarm.
Lakše je ako idem sama, znaš? - Ima da bude iznerviran.
Uživaj. - Znaš šta, Kate?
Mislim da je sjajno što si toliko smirena.
I ja. - Vidimo se.
Eve ovde, znate šta treba.
Zdravo?
Eve?
Zdravo?
Ćao, dušo. Reci?
Jesu li Jacob i Amber kući? - Zašto, šta se desilo?
Idi u našu sobu i proveri injekcije. - Ne, mislim da su izašli.
Samo proveri injekcije! - Dušo, šta se dešava? O čemu se radi?
Samo proveri to, jebiga! - Dobro, dobro, idem.
ŽAO MI JE
O, Bože.
Pa... to što su uradili se ne razlikuje mnogo od onog što smo mi radili.
Ta bolničarka nam je u suštini prodavala doze koje su pripadale drugima.
Ali ja nikog nisam ubila samo da bih se dokopala toga.
Ne direktno.
Izvini, glup sam. Pričam gluposti, nisam tako mislio.
Dušo.
Moramo nešto da uradimo dok još ima vremena.
Jesi li sigurna da će moći da te vidi?
Očekuje me u devet.
Rekla sam mu da je važno.
Biće tamo.
Hoćeš li mu reći?
Sigurno ima neko rešenje.
Ali da bih to saznala, moram mu reći istinu.
U redu?
U redu.
Jacobe? Jacobe, dovraga! Hvala ti, hvala, hvala!
Šta se dešava, koji moj? - Nemam mnogo vremena, zato me pusti da ti kažem.
Ti nemaš vremena?! Gde si, jebote? - To ti ne mogu reći, Alex. Znaš to.
Ne možeš... gde si, jebote?! Kod tebe su moje proklete doze!
Alex, začepi ili prekidam. Razumeš li me?
Gde si? - Začepi!
Dobro, dobro, samo pričaj. Pričaj!
Amber nije u sobi.
Nije htela da te zovem. I obećao sam joj da neću.
Ali morao sam da pričam s tobom.
Da je ovo bilo za mene, nikad to ne bih uradio. Ali bilo je za nju.
Znam da sam zasrao. - Zasrao? Šališ se?
Imam manje od 24 sata, shvataš li ti to?
Nisam imao izbora, Alex. To je nešto najusranije što sam uradio,
jasno mi je to, ali nisam imao izbora.
Imaš izbor, imaš... čekaj! Samo me slušaj, slušaj me.
Izvini, samo slušaj. Samo mi daj 6-7 doza, u redu?
Ne... ne moramo se sastajati, samo ih ostavi negde i pokupiću ih.
Kako mogu to da uradim, Alex? Je li tvoj život vredniji od njenog?
Zašto si ti tako poseban? - Jacobe, čoveče... - Šta?
Ne moramo se ni sastati... - Ne mogu to da uradim.
...samo ću ih pokupiti, u redu? - Ne mogu to da uradim.
Šest ili sedam doza, to je šest ili sedam doza njenog života.
Jacobe, molim te, čoveče. - Kakav izbor imam? Reci mi.
Samo mi daj nekoliko. Nije da... nemam...
Nisam se pozdravio s Kate, nisam spreman, samo mi daj nekoliko,
to je sve što mi treba, samo nekoliko.
Jacobe, molim te.
Molim te, samo nekoliko.
Alex...
Izvini, Alex. - Jacobe! - Zbogom.
Jacobe!
Rasturili su je i odneli sve u vojničke bolnice.
Zato su nas sve poslali na različita mesta.
Ja sam na dijalizi, Lucy u hitnoj, a Mary je gore s decom. Prava zbrka.
I POVRATNICI SU LJUDI! - Ne znam šta da radiš.
David kaže da bi možda htela da odložiš jer ga dugo neće biti,
neka operacija mu se zakomplikovala.
Eto me za minut.
Hoće li im to uspeti? - Da, siguran sam da hoće.
Poslednjih nekoliko dana rade na novim antigenima, trude se da ih usade...
Davide, baš me briga. Kad?
Trebalo je da mi kažeš, Kate.
Da sam se zaljubila u povratnika?
Ne, da si toliko duboko umešana u sve ovo.
Da bih mogla da zaglavim disciplinski?
Da bi svi, uključujući i jebenu čistačicu, mogli da tračaju o meni?
Čemu to? - Da bi nas spasila ove zbrke.
Sad ti ne mogu pomoći, Kate.
Onda ću valjda morati da odem u jednu od onih vojničkih bolnica.
Uhapsiće te. Kate!
Trebaju mi injekcije. - Nema ih, a njega će zadržati.
Šta onda predlažeš da uradim? Da stojim i gledam kako umire?
Izvini.
Šta predlažeš da uradim?
Reci mi.
Pođi sa mnom.
U, jebem ti!
Tu ima dovoljno za pedeset dana. Valjda se ovo reši mnogo pre toga.
Pojma nisam imala. - Pa...
U svakoj bolnici mogu da odluče gde će držati svoje glavne zalihe.
Većina ljudi ih ostavi vladi da bi izbegli probleme.
Ja sam uvek cenio da je bolje ne mešati se u sve to.
Kamere su nas videle da ulazimo. - Da, znam.
Smisliću već nešto.
Ionako sam...
Već neko vreme sam hteo u penziju.
Hvala ti.
Hej.
Imam ih! - O, Bože!
Pedeset!
Čekaj, čekaj, čekaj. Koliko? - Pedeset doza!
Dolazim kući, eto me za pola sata. - Važi, važi.
Volim te. - I ja tebe.
Vidimo se uskoro, ćao.
Ne!
Pusti!
O, Bože.
O, ne! Jebote!
Bože...
O, jebote.
Ne želim da tražiš igde drugde, u redu?
Samo... ne želim da odeš.
Ne, Kate. - Moram da probam. - Nema vremena...
Jedva dišem.
To ne znači ništa, u redu?
Kate, samo me ostavi na miru. U redu?
Možemo sad da se oprostimo. Ne moraš da prolaziš kroz ovo, Kate.
Ne ostavljam te ovde samog, u redu? Tu sam.
Onda mi obećaj nešto.
Pre nego što stvari odu van kontrole, uradićeš to.
Ne, mama, molim te!
Ne mogu...
Ne!
Volim te, mama.
Kate!
Kate.
U redu je.
Ne, ne, ne... - U redu je, u redu je. U redu je.
U redu je.
Toliko te volim.
Znam.
Ne. Ne, ne.
Kate!
Kate. Hvala Bogu!
Celu noć pokušavam da te dobijem, šta ti se desilo s mobilnim?
Izgubila sam ga. - Sranje, a ja mislio da ti se nešto desilo.
Šta se dešava? - Nisi čula?
Čula šta? - Ti to ozbiljno?
Pored svog tog vatrometa i pola grada u rasulu?
Još nisi čula?
Šta, Davide?
Kate, radi. - Ne... - Sintetički protein radi.
Šta? - Da, radi.
Objavili su to satima ranije. Eno, dele ga blizu centra, baš...
Uspeli smo, Kate. Mislim, pogledaj taj vatromet.
Ljudi su poludeli.
Kate?
Šta nije u redu?
Kate!
Hajde, Kate. Hajde, ustaj.
Imali su vremena, videćeš.
Pogodi gde ove kutije idu.
O, izvinite. Izvinite.
Žao mi je zbog stepenica.
Navikao sam.
Hvala. - Dečak ili devojčica?
Dečak.
Čestitam. - Hvala.
Još malo pa gotovo. - U redu.
FILMO-CENTAR
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM