FILMO-CENTAR
Jesi imao veče koje je počelo kao bilo koje drugo a pretvorilo se u najbolje u tvom životu?
Bio to 22. jun 1990. Poslednji dan škole.
Bili su tu Oliver Čemberlen, Piter Pejdž, Stiven Prins, Endi Najtli i ja.
Mene su zvali "Kralj". Zato što se zovem Gari King (kralj).
Oli je bio smešan. Zamišljao je da je opak lik ali je samo bio dobar matematičar.
Zvali smo ga "Predskazanje", zato što je imao beleg na čelu u obliku šestice. On je to obožavao.
Pit je bio najmlađi u grupi.
Nije izgledao kao neko s kim bi se obično družili ali je umeo da nas nasmeje.
Bio je pun k'o brod.
Stiv je bio kul tip.
Svirali smo zajedno, muvali devojke. Mislio je da smo suparnici. Baš slatko.
A Endi... Endi je bio moja desna ruka.
Na njega sam uvek mogao da računam, obožavao me je i ne bih
da zvučim uvrnuto ali i ja sam voleo njega.
Ništa u vezi sa školom nam neće nedostajati. Osim možda gospodina Šeparda.
On je bio jedan od dobrih momaka. Pitao me je šta želim da radim u životu.
Odgovorio sam mu: "Da se zabavljam".
Mislio je da se zezam. Nije mi to bila namera. Bar ne to veče.
Njuton Hejven je bio naš rodni grad.
Naše igralište. Naš univerzum.
Te noći bilo je to poprište našeg herojskog podviga.
Naš cilj je bio: Preći "Zlatnu milju".
12 pabova duž legendarnog puta odavanja alkoholu.
Tu su "Stara Pošta", "Stari znanac" "Poznati pevac", "Prekrštene ruke"
"Dobri drug", "Verni sluga", "Dvoglavi pas ", "Sirena", "Košnica"
"Kraljeva glava", "Rupa u zidu"... Svi oni i na kraju sudbonosni...
"Kraj sveta".
Išli smo u grad mojim kolima. Zvao sam ih Zver jer su bila prilično opasna.
I tako je počelo naše putovanje u doba muškosti.
Krenuli smo. Nismo časili časa, stigli smo do prvog paba i pošteno ga overili.
Bilo je pića, zabave, kontroverze, dama, žestokih pića,
drame i naravno... još alkohola.
Do paba broj 5 već smo se osećali nepobedivo.
Zato smo rešili da kupimo malo "biljnog osveženja" od tipa koga smo zvali Prečasni Grin.
Šesti litar piva je Predskazanje izbacio iz igre. Nastavili smo bez njega.
Sjajno. U sledećem pabu sam sreo njegovu sestru. Otišli smo u toalet za hendikepirane gde smo imali još jedan "susret".
Sem je ostala s nama neko vreme ali sam morao da je otkačim. Te večeri sam imao još jedan sastanak.
Njeno ime je bilo Ember! (pivo)
Posle 9 pabova bili smo spremni da se suprotstavimo celom svetu.
U "Košnici" je bilo malo otkačeno pa smo se povukli u golf klub.
Ili kako smo ga mi zvali: Kuća dima.
Tu je sve otišlo do đavola.
Svi su postali paranoični a Pit je bacio peglu. Morao je na klupu.
Na kraju smo rešili da preskočimo poslednja 3 paba i uputili smo se u brda.
Sećam se da sam sedeo tamo...
Imao sam krv za šakama, pivo po košulji, cipele ispovraćane...
Gledao sam kako sviće i znao sam u srcu, život više nikada neće biti ovako dobar.
I znate šta?
Nikada i nije.
Hvala ti Gari. To je bilo jako prosvetljujuće.
Želi li neko nešto da doda? Možda da pita Garija?
- Jesi li bio razočaran? - U vezi čega?
Što niste stigli do Kraja sveta.
Ma, ne.
- Šta ti, u stvari, želiš
Želim, želim da budem slobodan. Da radim ono što želim.
I želim da pijem. I da se provodim. To ću i da uradim
Napraviću žurku
- Šta ti u stvari želiš - Da pijem. I da se provodim.
- Prava lepotica. - Ali nije "Zver". Zdravo, Pitere.
- Gospode. Gari. - Nekadašnji i budući Kralj.
- Jesi jutros bio ispred moje kuće? - Nisam.
- Mogu da se zakunem da sam te video u svojoj ulici. - Nikada nisam bio u Bišop gardenu.
- Kako si, čoveče?! - Da... Ti?
Nikad bolje. Kako je...? - Vanesa?
- Ne. Tvoja žena. - Vanesa.
- Aha. Kako je ona? - Dobro je.
- Jeste se već kresnuli? - Imamo dvoje dece...
Opa, dvaput! Vidi tebe, seks mašino! Nismo se promenili, zar ne?
- Šta ovaj radi ovde? - Ne brini, tata, u redu je.
Ćao, gospodine P.
- Dakle, Gari, kako mogu da ti pomognem? - On izgleda dobro.
Kupuješ auto?
Ne, bojim se da se bliži kraj.
- Molim? - Kraj sveta!
- Kako to misliš? - Znaš na šta mislim.
Jedno veče, petorica momaka, 12 barova. Neka bitka počne.
- Ponovi, molim te? - Da! Zar nisi to priželjkivao?
- Ne posebno. - Vidi, Piter, prošli put nam nije uspelo.
Ali ovaj put ćemo da isteramo do samog kraja, svetlog ili tamnog. Piva.
- Mi? - Da, cela ekipa!
- I Endi? - Zašto Endi ne bi došao?
- Mislio sam da posle nesreće... - Nema tu problema! On je za.
Zanima nas samo: Jesi li ti?...
- Moram da proverim sa Vanesom. - Ko je Vanesa?
- Moja žena! - Otkad moraš da pitaš ženu?
- Otkad sam se oženio... - Daj, zar ti ne nedostaje?
Zezanje, druženje, tuče...?
Mamurluci od kojih kao da ti je glava puna mrava?
- Možda prva dva... - I počinje...
- Koji ti je novi broj? - Imam isti već 10 godina.
Da, taj. Koji je?
...ceo red ovde, prozori moraju da se podignu...
Ko je onaj sivonja bez šlema?
To je Gari King.
Kuc kuc.
- Šta ćeš ti ovde, Gari? - Treba da kažeš: "Ko je?"
Vidim ko je. Ti si.
Sviđa mi se šta si uradio ovde. Promaja.
- Kako je Selena? - Razveli smo se pre 10 godina.
- Znam. Samo sam se pitao kako je? - Odlično joj ide.
- Viđaš se s nekom? - Zapravo, da.
- Ona je fitnes instruktor, ima 26 godina. - Pedofilu!
- Zezam te. Voleo bih da je upoznam. - Ne. Zašto si ovde?
Nisi čuo? Grupa se ponovo okuplja.
- Nisam više tvoj basista. - Ne, mislim, okupljamo momke.
- Možemo i bend, ako želiš. - Ne, ne možemo.
Prodao si moju gitaru da kupiš drogu.
Uvek sam se pitao: kako se zove ovo iznad vrata?
- Ragastov. - Plan je...
Vraćamo se u Njuton Hejven, krećemo Zlatnom miljom, ali ovaj put...
...stižemo do Kraja sveta. Svi su pristali.
- Čak i Endi? - Veruj mi, mudonjo.
- Endi će ići da pije s tobom? - S nama.
Razmisli. Nazad u rodni grad. Popijemo par piva.
- 12 piva? - Aha.
- 12 pinti je ludilo. - Znam.
- O čemu se ovde radi, Gari? - O razrešenju.
Zašto da odrastanje utiče na prijateljstvo?
- Mnogo toga se promenilo, Olivere. - Dobro.
- Ovo je naša šansa za gomilanje uspomena. - Gomilanje. To zvuči tako zabavno.
- Hajde, zar to ne bi voleo? - Voleo bih da skineš martinke sa kauča.
Ako brineš zbog mene, nemoj.
Došao sam da ti kažem da je Gari King ponovo na konju (horsu).
- Ponovo si na horsu?! - Na bicikli, hoću da kažem.
- Šta je bicikla? - Kako to misliš?
- Šta znači "bicikla"? - Bicikl.
- Izgubio si me. - Nemoj da se gubiš.
- Dobro. - Slušaj, ovo je šansa da završimo započeto.
Hajde! Biće jebena ludnica!
- Mi smo završili, tako da... - Kako vam se dopada?
- Sjajno je. - Fantastična lokacija.
- Fantastične mogućnosti. - Malo je skupo za nas.
Sniziće vam on cenu! Pošto je?
- Milion dvesta hiljada. - Ne seri!
Imate moju podsetnicu.
Gari. Škk...?
- Dobro je videti te, Predskazanje. - Molim te, ne zovi me "Predskazanje".
- Naravno. Hej, kako ti je sestra? - U redu je.
- Je l' priča o meni? - Ne!
Znači, petak, idemo sva petorica, ja vozim.
Ne mogu. Imam zakazano kod doktora.
Tako je! Kod Dr. ink- a.
- Znaš, "dr. inka"... - Da, razumeo sam.
- Hajde, neće biti isto bez Predskazanja. - Isuse...
Videćeš momke, videti kako im ide, ispričaćeš im kako tebi ide...
Hajde, ovaj put možda i izguraš do kraja.
- Endi sigurno dolazi? - Da.
- Endi Najtli? - Da.
A kako si ga ubedio?
- Gospodine Najtli? - Felisiti?
Vaš prijatelj želi da vas vidi.
Nije mi prijatelj.
- Ovo je baš odraslo, je li? - Aha.
Video sam momke pre neki dan.
Predskazanje, Stiva, Pi- pi- Pitera.
Da, Gari, sećam se imena naših drugova iz detinjstva.
Došli smo na jednu malu ideju.
- Ma, nemoj? - Da, želimo da se vratimo u Njuton Hejven.
- Zašto? - Zbog nedovršenog posla...
- Šališ se, zar ne? - 5 momaka, 12 pabova, 50 piva.
- 60 piva. - 60? Šta je s tobom, alkosu?
- Gari, 16 godina nisam okusio alkohol. - Onda mora da si žedan.
Videćemo se s momcima, pričati, biće kao nekad, samo što ćemo završiti ovo jednom za svagda.
- Imaš jako selektivno pamćenje, Gari. - Hvala ti.
Ti pamtiš petak uveče. Ja se sećam ponedeljka ujutru.
Zato i idemo u petak.
Zašto niko od nas više ne živi dole?
Zato što je to crna rupa. Živa dosada, bilo i ostaće tako.
Dosadno je samo zato što nema nas.
- Besmisleno je raspravljati se s tobom. - Tačno tako.
Rešeno. Pokupiću vas sve na stanici, tačno u tri sata.
- Ne, Gari. - Oh, moraš da se javiš ženi?
Ne, ne moram da joj se javljam.
- Šta to radiš? - Pokazujem ti vrata.
Jesu li to vrata? Nemaju ragastov.
I od stakla su. Je li to prozor ili su vrata?
Možda je to vrazor... Slobodno zadrži tu foru...
Odlazi, Gari, molim te.
U redu.
Beše 600, je l' tako?
- Oh, mislim da bi trebalo da znaš... - Šta?
- Mama je umrla. - Kada?
Pre par nedelja.
Veliki... rak.
Žao mi je.
Volela te je. Setio sam se starih dana. Posebno one večeri. Jer smo bili tako srećni.
I znaš da momke volim kao braću ali na kraju, ipak...
ti si najbolji prijatelj koga sam ikada imao.
Bilo je lepo videti te, druže.
- Stivene! - Bože, uplašio sam se da ću da budem jedini.
- Neće ti to biti poslednja briga danas. - Ovo se ne dešava, zar ne?
- Lepo rečeno. Šta mi to radimo ovde? - Ono što smo uvek radili.
Pratimo Garija Kinga do samog zaborava.
- Kako si? - Zdravo, druže, šta ima?
Nismo li prestali da ga zovemo neustrašivi vođa negde 1992?
- Stare navike je teško iskoreniti. - To ćemo mu napisati na spomeniku.
- On će nas sve nadživeti. - To bi bilo smešno da nije istinito.
- Stanite malo. - Šta je?
Ne mogu da odlučim koji od nas je najveći idiot.
Možda je imao nesreću. Ups. Izvini, Endi.
- Izvini. - Ništa, ništa.
To bi bio najbolji ishod za sve, uključujući i Garija.
Da ne poveruješ!
- Vidi ove kurve! - Kasniš.
- Ne kasnim. - Kasniš.
- Rekao si u 3. Skoro je 4. - Da, 3 do 4.
- Tvoj problem je taj što si uvek u pravu. - Zašto je to problem?
- Ne mogu da verujem da si kupio potpuno isti auto. - Kako to misliš?
Isti je kao onaj što sam ti prodao 1989.
Ovo JESTE auto koji si mi prodao 1989. Najbolje potrošenih 300 funti u mom životu. - Ovo je Zver?
Da. Uglavnom. Morao sam da menjam kočnice, amortizere, auspuh, sedišta,
točkove, menjač, lim, ceo motor, retrovizore, farove. Osim toga, ovo su ista kola.
- Moga bi da se nazove antikvitetom. - Da ga onda vozimo na procenu!
'ajde, blesani, zakasnićemo.
I vratili smo se! Kao pet musketara.
- Njih je bilo trojica. - 4, ako računaš D'Artanjana.
Pa, niko to zapravo ne zna, zar ne? Istorija je promenljiva.
Znaš da su "Tri Musketara" roman, zar ne? Napisao ga je Aleksandar Dima.
- Mnogi govore isto za Bibliju. - Da je napisao Aleksandar Dima?
Ne budi glup, Stive, napisao ju je Isus!
U svakom slučaju, petorica je mnogo bolji broj.
Da ih je bilo 5, poginu 2, opet bi ih ostalo 3.
- Jesmo li stigli? - Idemooo!
"Two Dragons", sećam se ove stvari.
- Nisam li ti snimio ovo na kasetu? - Jesi, ovo je to.
- Ovo je ta kaseta? - Da, da, gledaj.
- Gde si je našao? - Bila je u kasetofonu.
U, vidi! Je l' neko gladan? - Ne.
Ja moram da pišam.
- Dugo pišanje. - Ako jeste pišanje.
Moglo bi da bude...
- Sranje. - Kako je to sranje?
- Još radiš sa ocem, Pite? - Da, sada sam partner.
- Ti? - Osnovao sam svoju kompaniju '98.
Prodao sam je '05. Srećan sam. Manje stresa. Oli?
Nekretnine, imam veliku agenciju u severnom Londonu. Konkurentno tržište.
- Ti se baviš imovinskim pravom? - Korporacijskim.
- Zna li neko šta Gari radi? - Eno ga, igra Need for Speed.
- Nije se promenio, zar ne? - Ne znam.
- Konačno mi je vratio onih 600 funti. - Stvarno?
- Pošto je od mene pozajmio 200. - I od mene.
Ne mogu da verujem!
Ne mogu da verujem da si to uradio!
Naravno da mogu. Iz šupljeg u prazno (Pljačkaš Pitera da platiš Polu).
Ne! Pozajmio sam od Pitera da vratim tebi. Polu još dugujem.
Jebote, Njuton Hejven!
Bacite pogled na te boje jer ga večeras zavijamo u crno.
Oh, ne, ne. Sranje!
Sranje, sranje, sranje!
Otkad sam bio u zatvoru ništa nisam proverio.
Znate li zašto sam vas zaustavio?
- Muzika je preglasna? - Zadnje stop svetlo ne radi.
Ah... ta stop svetla.
Zovu ih tako jer nikada ne rade. Popraviću to, policajče.
- Mogu li da vidim vašu dozvolu? - Da.
Oh, Ostala mi je u novčaniku. Njega sam ostavio u prokletoj teretani.
- Imate li bilo kakva dokumenta? - Ne, sve mi je u sportskoj torbi.
Tipično. Daću vam ime i adresu, možete da me proverite u bazi podataka.
Piter Pejdž. Bišop garden Br. 48. London, N2T12.
- Isuse, Gari! Škk? - Što mu dade moje ime?
- Nisam mogao da mu dam svoje, zar ne? - A ako mene zaustavi policija.
- Neće da te zaustavi. - Gari, proveriće tablice.
- Znam! Šta misliš zašto sam mu dao Pitovo ime! - Ja imam salon automobila...
- Zavežite.
Šta vas dovodi u Njuton Hejven, sospodine Pejdž?
Svi smo odavde, došli smo u obilazak. Okušaćemo se u Zlatnoj milji, možda se malo usvinjimo.
U redu, popravite to svetlo. I proverite motor.
- Oh, i Pitere... nemojte mnogo da se usvinjite. -Ma, nećemo.
- Ništa ne razumem. - Jako je prosto, Pite.
Auto je registrovan na tvoje ime još od 1999.
- Ali selio sam se tri puta... - Znam, menjao sam podatke.
Šta misliš, odakle ti onoliki poeni? Isuse, morate da se opustite.
Idemo Bubu!
- Znaš li koliko možeš da nadrljaš? - Znaš li koliko već jesam?
Šta to treba da znači?
- Šta je sve ovo? Zašto smo uopšte ovde? - Ovde smo da se uništimo.
Imate li planove za večeru?
Večeras ćemo, prateći Zlatnu milju, uživati u obroku od tekućina,
otpočećemo sa svečanom čašom u Staroj pošti, sve do Starog znanca
...Poznatog pevca, Prekrštenih ruku, Dobrog druga, Vernog sluge,
...Dvoglavog psa, Sirene, Košnice, Kraljeve glave,
...i Rupe u zidu sve za istu meru prethodno konzumiranog.
Sve do one gorko- slatke krigle u onom neizostavnom cilju nad ciljevima.
Kraju sveta. Dobra gospo, ostavi da svetlo gori jer iako nam iskre
budu bile u očima, bićemo obnevideli.
Od alkohola!
Idemo!
- Sve do 1840... - Jebote...
Ova je zgrada bila zgrada prve pošte u Njuton Hejvenu.
Dok se jedan preduzimljivi građanin nije dosetio da pored slanja i primanja pisama,
može poslužiti i kao skromna taverna.
Gde umorni putnici mogu... da se oleše! 'ajde!
Ovo je kao deža vi .
- Ne sećam se da je bilo ovako. Jesu ovde renovirali? - Kupio ih je lanac.
To je deo inicijative širom zemlje da se svim šarmantnim pabovima oduzme svaka trunka originalnosti.
Starbakovanje. Dešava se svuda.
- Ne mogu da promene miris. - Siguran sam da su pokušavali.
Dobro veče, Rejmundo. Bludni sin se vratio. Ko je večeras na listi gostiju?
- Molim? - Gostiju.
Krenuli smo u pohod na Zlatnu milju. Imaš čast da pustiš prvu krv.
- Šta nam prepuručuješ? - Imamo samo jedno: Krunisana slava.
- Kako prikladno. - Zašto?
- Ja sam Gari King. - Ko?
- Pričaj mi još. - Šta?
Krunisana slava. Da li je oporo, penasto, ima li voćnu notu koja se zadržava na jeziku?
Hmm. To je pivo.
- Mmm. Daj nam pet, molim te. - Ne, izvinite.
Četiri piva i jednu vodu.
Šta, bre!?
Ne mogu da verujem.
Čovek takvog legendarnog junaštva pije jebenu... kišnicu!
Kao da gledam lava kako jede humus.
- To uopšte nema smisla. - Znam da nema smisla.
- Ozbiljno ti smeta što ne pijem nakon svega što se desilo? - Meni ne smeta. Smeta Kralju Arturu.
- Ovo će da bude dobro. - Kakve veze ima Kralj Artur?
Možeš li da zamisliš Artura, vraća se iz bitke kod Hejstingsa...
...dolazi u jebeni Arturov zamak... - Kamelot.
...prilazi baru i kaže: "Može jedna česmovača?"
- Ne, jer tada nisu imali tekuću vodu. - Tačno tako!
Tražio bi medovinu. Arturovsko pivo.
- Ja sam manje muškarac zato što pijem vodu? - Malo je peškasto, zar ne?
- To nije bilo politički korektno, Gari. - Izađi iz devedesetih već jednom!
Nema ničeg peškastog u tome da budeš trezan. Da uđeš u pun pab posle ragbi utakmice
i da naručiš vodu dok su oko tebe ogromni kreteni u ratnim bojama.
Za to je potrebno samopouzdanje. Ozbiljna muda.
To ti govorim, peško.
Ne znam jesi li primetio, Gari, ali mi više nismo tinejdžeri.
- Ne daj bože da nekada imaš decu jer... - Imam decu...
- Onda budi spreman da prihvatiš odgovornost... - Mislim, možda imam decu.
Sećaš se Karen Agaton koju sam... jebao? Dve nedelje joj je kasnilo a onda su se njeni preselili u Normandiju.
Nisam se više čuo s njom. Možda je rodila dete. Zamisli.
- Mali Francuz. - Nema svrhe raspravljati se s tobom...
- Za klince! Gde god da su! - Za klince!
Ispijte. Idemo Bubu
- Bubu? Šta ti to znači? - Sećate se toga.
U učionici g-dina Šeparda je na zidu pisalo "Izlazi, medved ga prati u stopu" iz onog Šekspirovog komada?
- "Zimska bajka" - Kako se beše zvao?
- "Zimska bajka." - Tako je.
I kad bi hteli da izađemo brzo govorili bi: "Izlazi, medved ga prati u stopu".
Onda je bilo: "Izlazi, prati ga Jogi". Pa "Jogi i Bubu" a onda samo "Idemo Bubu".
- Znači, hoćeš da krenemo? - Da, ovde je bezveze.
Stari znanac. E, ovo je pab.
O, da, ovo je već bolje.
Kao deža vi .
Dejvide, moj druže. Jesi čuo vesti? Gari King se vratio u grad.
Koji ti je taj?
Kako je bilo na sahrani, Gari?
Na sahrani tvoje majke.
Teško je to opisati rečima.
Ali kada bih morao da odaberem 3, rekao bih...
mnogo, mnogo tužno.
Ne, čekaj, to su dve, Mnogo, veoma tužno.
Šteta. Bila je tako dobra žena.
- Stvarno mi se dopadala tvoja mama. - I meni.
I meni...
- Halo. - Ćao, druže.
- Jesi ovde? - Da, ceo dan, o čemu pričaš?
Opet si se izgubila na kružnom toku? Ah. Njuton Hejven. Kada se nalaziš sa bliznakinjama?
- Bliznakinje? - Mi smo u Starom znancu. Svrati ako želiš.
Da, ovde je. Ok. Vidimo se.
- Ko je to bio, Predskazanje? - Ne zovi me Predskazanje, Gari.
- Ako baš moraš da znaš, bila je to Sem. - Sem je ovde?!
Je l' ovde imamo eho? Da, Sem je ovde. Ide iz Mančestera, dolazi da vidi mamu sutra.
- Dolazi ovamo? - O'ladi, Stive, ja sam je video prvi.
- Momci, ne ponovo. - Ti to mene zezaš? "Ja sam je prvi video".
- Ti stvarno imaš selektivno pamćenje? - Još neko je to rekao...
- Ja sam to rekao. - Ne. Upamtio bih.
Rekao sam ti šta osećam prema njoj a ti si nastavio da pokušavaš da joj se uvučeš u gaće.
- Momci, molim vas. - Svidela ti se samo zato što si čuo da se meni sviđa.
- Tako je, bili ste zajedno u onoj školskoj predstavi! - Kabareu.
Kabare! Ona je nosila one mrežaste čarape a tebi se digao na pozornici.
Ionako nije bitno, znaš da je uvek svršavala na Edrijana Kina.
- Mrzeo sam tog debila. - Možemo li da ne stavljamo moju sestru...
...u istu rečenicu sa a) svršavanjem i b) Stivovim penisom u erekciji?!
Je li i dalje dobra? - Neć da ti odgovorim na to.
- Je li? - Jesam li šta?
Dobra.
- Zdravo, Sem. - Stivene, opa...
- Izrastao si. - Aha, u širinu.
- Izgledaš fantastično. - Steroidi.
Endi, koliko je prošlo?
- Zdravo, Pit. - Zdravo, Sem.
Zdravo, veliki brate.
Gari...
Willkommen. Bienvenue. Dobrodošla.
- Sem, hoćeš nešto da popiješ? - Polako, Stive, samo što je stigla.
- Sem, hoćeš nešto da popiješ? - Vodku tonik, hvala ti, Sitvene.
Samo ću da skoknem do toaleta.
Priroda zove.
- Šta radiš to? - Šta ti radiš?
- Idem u toalet. - Onda idem i ja.
- Gari, ti nisi normalan. - O čemu ti to? Dala si mi znak.
- Kakav znak? - Otišla si u wc.
Gari, ti to ozbiljno? Nisam te videla 20 godina. Stvarno misliš da ćemo da imamo seks u ženskom toaletu?
Onaj za hendikepirane ne radi.
Gari, šta se desilo?
Ne znam. Možda je neko bacao papir. Ko zna o čemu oni razmišljaju.
Ne. Šta se tebi desilo?
Ništa.
Ja sam onaj isti Gari.
Ne seri.
I? Hoćeš li?
- Olivere, vidimo se posle. - Već ideš?
- Rekla si da se nalaziš s njima tek za pola sata... - Da, mislim da je ovo tvoje.
Ne radi.
- Interna šala. - Ne želim da znam.
- Šta je to? - Savremena umetnost?
- Neki spomenik? - Da, savremenoj umetnosti.
Znate li koliko je sati?
- Nema ni 6... - Pogrešno. Krajnje je vreme za... Pevca!
- Hajde! - Idemo.
Kada budeš bio spreman, druže.
Sranje, vidi ko je!
Bazil! Bazil ludak!
Dolazili smo ovde i slušali ga kako priča o NLO - ima i ljudima gušterima i nacistima pod vodom?...
Govorio je da je Bermudski trougao u stvari kvadrat.
Ne, nego da dva jednakostranična trougla formiraju romb.
Bio ti je najbolji drug, zar ne, Stive?
Nije, Gari! Bio je usamljeni čudak, bilo mi ga je žao. -Tako je. Bazile!
Možda nismo lokalne legende za koje nas smatraš.
- Gari King. - Govori u svoje ime.
Tebi je ulaz zabranjen!
Ne mogu da verujem. Ovo je smešno!
- Tiho, Gari, nije vredno toga. - Popij dva u sledećem.
- Popij sve u sledećem, baš me briga.
- Moramo da popijemo po jedno u svakom. Inače smo sjebani. - Rekao bih da smo već sjebani.
Dobro.
Još koliko ovoga moramo da istrpimo?
- Ovaj je bio broj 3. Još 9. - Oh, gospode!
- Dođavola! Moram da jedem. - Naručićemo nešto u sledećem pabu.
- Ako imaju nešto relativno zdravo. - Ovo je Njuton Hejven. Nije baš srce organske revolucije.
- Nije srce ničega. - Žena je htela da pređemo na organsku ishranu.
- Samo što ja volim da jedem govna. - Služe ih u sledećem pabu! Ne zaostajte.
Oh, da. Ovoga se sećam.
- Ovde smo bili na dočeku? - Iz '89. u '90.
- Jesi na onom stolu zaspao, Endi? - Da, mislim da je taj.
- Spavao je 6 sati. - 6 sati!
Udoban je bio.
Sećaš da si se probudio, mislio da je 1991. i da si spavao godinu dana. Odlepio si i udario sat.
- Bilo je to sjajno veče! - Jeste.
- Ti si beše smuvao Eriku Liks? - Tako je.
- Bio je to moj lični trijumf. - Ona je bila u sendviču sa marmeladom.
- Sendivč sa marmeladom... - Jedan jedini.
Erika Liks, Trejsi Benser, Beki Sot.
- Dve plavuše i crvenokosa u sredini. - Sendvič sa marmeladom!
Ludilo, Beki Sot...
- Pitam se šta li rade sada... - Možeš da ih pitaš.
- Kako to misliš? - Za onim stolom sede 2 plavuše...
- ... i između njih crvenokosa. - Ne kenjaj!
Levo je Erika Liks, Trejsi Benser zdesna, pretpostavljam da je Beki Sot u sredini. Sendič sa marmeladom, odrastao.
- Jezivo! - Pozovimo ih ovamo!
Ne dirajte u prošlost...
- ... dovoljno je što gledam vaše matore njuške.
- Zvučiš kao da smo prastari...
Nismo se puno promenili, Stiv se malo zapustio...
- Molim? - Pit ima istu frizuru a Oliver i dalje ima znak đavola.
Nema ga više. To se zove laserska intervencija, Gari.
Mala cena da te ljudi više ne zovu jebeno Predskazanje.
- To važi i za "Sisters of Mercy" tetovaže. - Ja još imam tu tetovažu.
- Odlično, nadam se da ne ideš na plivanje. - Izgubio si me.
- Nemoj da se gubiš. - Meni je drago što ponovo vidim vaša lica.
- Pijem u to ime. - Izvinite, je l' ova stolica slobodna?
Je l' slobodno?
- Uzmi je. - Hvala.
- Zar to nije bio...? - Šejn Hokins.
- Zar te on nije...? - Da, jeste.
- Ko beše Šejn Hokins? - Radije ne bih da se sećam toga.
Hej... Pite.
Potiskivanje trauma može dovesti do većih problema kasnije u životu.
- Izgleda... - Ne, nije stvar u prošlosti.
Ni u tome što me je maltretirao.
Niti što sam zbog njega bio odsutan iz škole više nego zbog boginja.
Niti što sam zbog njega cele časove provodio u wc- u.
Ni što me je udario tako jako da mi je izmestio očnu jabučicu.
Ni zbog toga što mi je upropastio veliki deo detinjstva.
Stvar je u tome što me upravo sada...
nije ni prepoznao.
Gledao je kroz mene.
Kao da sve to ništa nije značilo.
- Mora da zvučim uvrnuto? - Žestina!
Ž- e-s-t-i-n-a. Žestina!
- Šta to radiš, Gari? - Zar nije očigledno. Pijemo na eks.
- Prvo: Piter nam je pričao nešto zbog čega se osećao jako neprijatno... - U redu je, Endi.
Ne, Pitere, nije u redu. Drugo: 12 piva je više nego dovoljno...
I treće: Ja ne pijem, jebem te!
- Ovo se ne računa... - Rekao si da hoćeš da nadoknadimo izgubljeno vreme?
Mislim da ti samo hoćeš da se opijamo.
Mi nismo ovde kao tvoji prijatelji. Mi smo ti samo omogućivači.
Omogućivači. Kako smešna reč. Gari King i Omogućivači.
- To je dobro ime za bend, Stive. Zapiši to. - Ne budi "Gari", Gari.
- Otkad je to fora? - Oduvek.
Ne trebamo ti mi da se sjebeš. To odlično radiš sam.
Ja idem da uhvatim bus za London, ide li neko sa mnom?
Ne možete da idete!
- Ovo je posebna prilika. Naša godišnjica. - Nije godišnjica.
- Ovo smo radili u junu. Sada je oktobar. - Onda je godišnjica te godine.
- Svaka godina je godišnjica! - Nije više isto, Gari.
Nije se grad promenio. Mi smo se promenili.
Da, pa... ne možete da idete. Nema više buseva.
Onda se vraćam u hotel. Idete li?
- Mogao bih da odmorim. - Ja ću da potražim Sem.
Da, ja ću da je tražim s Oliverom.
To je to, onda.
Znate šta ja mislim?
Milsim da ste ljubomorni.
Da, vi imate žene i kuće i kola i sigurna zaposlenja...!
...ali nemate ono što ja imam!
Slobodu.
Svi ste vi robovi. A ja sam slobodan... ... da radim šta hoću, kad god hoću.
A želiš ovo?
Odrasti, druže. Stupi u društvo.
Da, ali...
- Mama je umrla... - I svima je jako žao.
A sada je vreme da idemo kući.
Mislio sam da smo kod kuće.
Žao mi ga je.
Mama zove...
Nemoj da ga žališ...
Sranje! Jebem ti mater!
Pazi.
Pod je upišan.
Nisam ja.
Ovo sam bio ja.
Uradio sam to devedesete.
1990.
Udario sam zid svom snagom.
Ne znam zašto.
Tada mi je to delovalo važno.
Izgleda da se vi dobro provodite?
Mi smo krenuli u Zlatnu milju. Možeš da se pridružiš.
Bili bismo kao 6 musketara.
Rekoh, krenuli smo Zlatnom miljom!
Misliš da si kul, je li?
E, pa mi smo bili bolji.
Ovaj grad je bio naš. Popločali smo vam put. Utabali stazu.
- Gledaj u mene kad ti govorim! - Molim te, nemoj.
- Šta nemoj? - Ne želiš to da radiš.
Ma nemoj?
Šta?
- Ubiću ga! - Objasni ovo. Odmah!
- Endi, ovaj dečko... - Da se nisi usudio da menjaš temu!
- ... smrskao sam mu glavu... - Znaš s kime sam razgovarao?
Sa tvojom mamom. Nije zvala sa onog sveta, već iz jebenog Bormuta.
Rekla je da te nije čula osam meseci!
- Endi... - Otpala mu je glava!
Ne, Gari. Nećeš se izvući ovaj put.
Š. K. K.!?
Beži od mene!
Upomoć!
Zauzeto!
Gari!
Endi! Jesi video...?
Škk, Gari?
- Škk. - Šta ti, koji kurac, to znači?
- Šta koji kurac! - A, da.
- Ovo se ne dešava, zar ne? - Lepo rečeno.
Ne mogu da verujem.
- Znam. - Da si lagao za kevu.
- To je bila dobronamerna laž. - Kako je to dobronamerna "laž"?
Pa nije mrtva, zar ne?
Čekaj, gde ćeš?
- Da pozovem pomoć. - Ne, ne, nemoj to da radiš.
- Da ne tražim pomoć? - Ne znamo dokle ovo seže.
- Koga sad zoveš? - Vanesu.
- Ko je Vanesa? - Moja žena.
- Zašto zoveš ženu? - Zato što mi je žena!
- Rekao si da ne znaš dokle seže. - Mislio sam na pab.
Baš iznenađujuće!
- Nemam signal. - Pozovi Sem.
Imam četiri crte a ne mogu da zovem.
Mora da je do mreže.
Jebote bog!
Ovo je sve povezano.
Zato je sve sjebano!
Sve ljude su zamenili ovi. Zato nas niko nije prepoznao.
Bazil. Dejv. Rejmundo. Odmah mi je bilo čudno.
- Šejn Hokins! - Upravo tako!
Nismo se mi promenili. Grad je promenjen!
Jesam u pravu, Endi?
- Endi, jesam u pravu? - Nikada ne grešiš.
Šta god da se dešava, ne možemo da ostanemo u wc- u zauvek.
Pre pet minuta je ušlo 10 ljudi a niko još nije izašao.
Bićemo sumnjivi.
Gej ljubavisanje.
- A raskomadana tela? - Ovo je Njuton Hejven.
Kako ti izgleda?
Normalno. Jako normalno.
- Ne sviđa mi se. - Šta ćemo da radimo?
Da dovršimo pića.
Da saspemo ovo i palimo odavde.
- U London? - Do Vernog sluge.
- Zajebavaš me? - A, da.
- Do "Dobrog druga", uvek ih mešam. - Idemo u sledeći pab?!
- Sedamo u Zver i idemo u London. - Razbijeno mi je stop svetlo.
- Pa, nemoj da kočiš! - Preterao sam sa pićem!
- Otkad ti to smeta? - Neću da Pit dobija bodove zbog mene!
Endi će da vozi. On je trezan.
To je to. Poslednje što nam treba je da nas zaustave panduri, jer:
a) pijani smo, b) oni su možda umešani i c) imamo krv na rukama.
- Izgleda kao mastilo. - Imamo mastilo na rukama.
Oho, jeste se već usvinjili?
- Molim? - Koji vam je ovo po redu? 5. pab?
- Četvrti. - Niste ni na pola puta...
Još puno zabave sledi.
- Uživaj u večeri, Pitere. - Hvala.
Hvala vam.
- Gledajte, svima smo rekli za Zlatnu milju. - Ti si im rekao.
Ako sada uskočimo u Zver, znaće da mi znamo.
Ali ako nastavimo po planu, neće da znaju.
- Da znaju šta? - Da mi znamo.
- Predlažem da dovršimo započeto i odemo tiho ujutru. - Šta predlažeš?
Da dovršimo Zlatnu milju.
Besmisleno je raspravljati se s njim.
Pijte i idemo "bubu".
Mi smo samo petorica prijatelja izašli smo da se provedemo.
Dobri drug.
- Pijemo... - Pivo.
- Pub. - 'oćemo li?
Ne bi trebalo da pijemo ovoliko.
To je kao danska hrabrost, zar ne?
Kada su britanski vojnici pili danski džin pre odlaska u bitku.
- Mislio sam da je to zato da ne bi bili svesni smrti koja se bliži. - Tako je.
Mi smo samo petorica prijatelja koji se odlično zabavljaju.
Verni sluga.
- Idem u wc. - Idi, zaslužio si.
Ide ti sjajno, Olivere!
Prošli put nije dogurao dovde. Ponosan sam na njega.
Uživaš u ovome, zar ne?
- Da, petorica prijatelja, provode se... - Prave se da se provode!
- Ti se praviš? - Ako preživimo ovo, ubiću te.
- Ovo je ozbiljno, Gari. - Da.
- Naše porodice mogu da budu u opasnosti! - Znam to.
Moja mama je možda mrtva. Ovaj put stvarno.
- Zašto ne pitamo nekoga? - Koga?
Prečasnog Grina. Hajde!
- Šta to radiš, jebote? - Idem da popričam sa Prečasnim.
Misliš da kupuješ drogu?
Idem da suptilno proverim da li je ono Prečasni Grin.
Ako jeste, pitaću ga šta se ovde dešava.
I možda ću da kupim drogu.
Šta ako je on jedan od njih?
Ne, mi smo imali komplikovani kod kad je bila reč o kupovini narkotika.
Ako me ne razume, znači da nije on i jednostavno ću da odem.
Imaš li drogu?
- Više se ne bavim time, Gari? - Čime to?
Time.
Nosiš odelo, je li? Dilovanje ti više ne valja?
Ne dilujem više, Gari. Imam pravi posao i pravu kancelariju.
- Imao si kancelariju. - Bio je to muški wc.
- Nema ništa loše u tome da tamo obavljaš pos'o. - Stvari su se promenile.
- Znam. - Koliko znaš?
- Malo. - Koliko je to malo?
Da su grad preuzeli roboti puni plave tečnosti...
- Tiše malo. Ne znaš o čemu pričaš. - Reci mi onda.
Oni nisu roboti. Znaš li ti šta znači "robot".
Znam, to je kao: Zdravo, ja sam robot!
To znači rob. A veruj mi, ovi nisu robovi.
- Ti si njihov zatvorenik? - Ne, ja sam jako srećan.
Reci to svom licu!
Šta se dešava?
Grad drže roboti koji nisu roboti a Prečasni je njihov zatvorenik...
Nisam!
Mi idemo ujutru, možemo da te izbavimo.
Ne idem. Nije to što mislite. Ovo je za naše dobro.
- Mnogo pričaš, Trevore. - Da, ćuti malo, Trevore.
Samo hoću da pomognem.
- To nije tvoj posao. - Oni će se postarati za sve.
I vi ste roboti?
Pa, reč "robot" je od češkog "robotnik" što znači "rob."
- A mi nismo robovi - Mi smo jako, jako srećni.
- I nismo roboti. - Bože! Jesu ovi roboti?!
- Zaveži o robotima! - Zavežite o svemu!
Trevora, molim.
Trevore...
Tvoj nadzornik.
- Zdravo, Trevore. - Gospodine.
Ali...
Razumem.
Baš vam hvala.
Šta sam propustio?
Tvoji prijatelji pokušavaju da pomognu.
- Ne treba nam vaša pomoć. - Šta ćemo da radimo?
Predlažem vam da idete gde ste krenuli.
Milsim da treba da uradimo kako kaže.
Ok.
Još 5. Idemo.
Dvoglavi pas. - Evo nas!
Gari. Gari!
Ulazimo i izlazimo, u redu? Nema sprijateljavanja.
Ah, gospodo. Vratio se bludni sin. Šta pijete?
Jedno od naših piva?
Mogu li da preporučim Krunisanu slavu. Prikladno, zar ne, Gari?
- Šta? Pardon? Šta? - Izuzetnog ukusa, oporo, penušavo...
Ima li izneneđujuće voćnu notu koja ostaje na jeziku?
Vidim da ste poznavalac. - He- he!
Onda znate da je ono za popove, plemstvo nitkove i sve dobre ljude između.
Dajte nam pet, molim.
Dobrodošli kući, momci.
- Ne sećam se da je bio tako fin. - Očigledno je jedan od njih.
- Kako nas onda pamti? - Ne znamo šta oni pamte.
- Možda imaju selektivno pamćenje. - Da, kao onaj... Kako se zove?... Ja!
Možda je jedan od ostalih, kao Prečasni.
- Teško je reći. - Da, da li je jedan od njih ili je jedan od onih.
Stani malo, koji su oni?
Svi su oni ali izgovaraš drugačije.
Jesu li oni ili ooni...
Treba nam dva izraza. Za ljude koji nisu roboti i za robote koji nisu roboti.
i za robote koji nisu roboti.
Ili da naučimo da razlikujemo "njih"
..."njih" i nas...
- Zbunjuju me zamenice. - Da!
Ja ni ne znam šta su zamenice.
Reč koja ima funkciju imenice ali se odnosi na nešto drugo.
- Ne razumem to.
- Upravo si upotrebio jednu. - Jesam li?
- Da, "to" je zamenica. - Šta to?
- "To"! - Jeste?
- Gospode! - Trebaju nam dve reči da ih razlikujemo.
On je "prazan". Ona je "prazna".
Njih dve su definitivno prazne!
Sem!
Imam ovo, Stive.
- Zdravo, Sem. - Dođavola.
Kakvo ti je veče?
Dobro.
Valjda.
Zašto "valjda"?
Pa, čudno je, zar ne?
Vratiš se i sve je isto ali...
...istovremeno i drugačije.
Kako drugačije?
- Samo čudno. - Kako čudno?
- Na šta ciljaš, Gari? - Hajde!
Bože, Gari! Shvati već jednom! - U redu je, ne želim seks.
- Zašto smo u wc- u za hendikepirane? - Imam nešto da ti kažem.
- Osim ako ti ne želiš seks, onda mogu da ti kažem posle. - Reci mi odmah.
Jesi li primetila nešto jezivo u vezi sa bliznakinjama?... Osim toga što su bliznakinje.
- Ne znači da su jezive samo zato što su bliznakinje. - Znači pomalo.
- Ti si taj koji je spavao s njima. - Pod a) Nisam.
i pod b) Otkud znaš?
Pod a) ovo je mali grad i pod b) nisam glupa.
- ... i pod c) rekle su mi. - Bilo je jednom, bio sam pijan.
Bilo je jezivo, kao da ih je bilo četiri. Ne ponosim se time.
- Ponosim se pomalo. - To si hteo da mi kažeš?
Ne. Hteo sam ovo.
- Jesi li u redu, Sem? - Treba mi cigareta.
- Noboti! - Šta kažete na "Falšboti"?
- Dosta s robotima... - Stivene!
Šta ovaj smera?
- Ne brini, sigurno pokušava da kresne Oliverovu sestru. - Endi!
Bože, koliko taj čovek laže.
- To vama sigurno nije ništa novo. - Šta ti je rekao?
Da su Njuton Hejven preuzeli roboti.
Puni nečega plavog. I ako ih ne slušamo, pretvoriće nas u zarobljenike.
Jesi li mu poverovala?
Naravno da nisam.
- Jesi li mu poverovala?! - Molim?
- Je l' vidiš sada? - Hajde, Sem.
Znaš da ne treba verovati Gariju Kingu.
Sem!
Pusti me, ti jezivi stvore!
Daćeš mi pljugicu?
Gari, šta se dešava?
- Rekao sam ti u toaletu. - Oh, jesi.
Treba da uđemo unutra.
- Inače će početi da pitaju šta se ovde dođavola dešava. - Šta se ovde dođavola dešava?
- Stive, imam ovo. - Imaš šta?
Sem, on nije dovoljno dobar za tebe.
- Molim?! - Večeras smo videli neke bolesne stvari...
...i to mi je promenilo pogled na svet.
Ako je sve onoliko sjebano kakvim se čini, moram nešto da ti priznam.
Možda misliš da je ovo zato što sam popio 7 piva
ali nije. Nije.
Ja sam zaljubljen u tebe, Sem.
Oduvek te volim.
I srce mi se slama jer traćiš osećanja na Garija Kinga.
- Hej, malo si preterao. - Oh, ne. Pogrešno si shvatio.
- Nema ništa između... - A pošto sam već iskren...
...trenutno viđam jednu instruktorku fitnesa...
...ima 26 godina, ali bih je otkačio istog momenta...
...samo kad bih znao da imam šanse kod tebe. - Stivene.
Nema ničega između mene i Garija Kinga.
Jebiga!
Izvini.
Sklanjaj noge s nje!
Glava! Otkini mu glavu!
"Plavokrvni"!
Nijedan predlog nije bio bolji od "krc-pljus-jaja-ljudi"! Nijedan!
- Šta se dešava? -Jeste smislili imena za robote koji nisu roboti?
Bojim se da smo praznih ruku.
Pa, upravo smo ostavili dva "prazna" u bašti.
- Moramo odmah da krenemo. - Slažem se.
- Idemo u "Sirenu". - Šta?
- U broj 8. - Broj 8?
- Sranje! - Endi, šta se dešava?
Gari je predložio da nastavimo sa planom,
zato što oni ne znaju da mi znamo a mi znamo da oni ne znaju.
A isto, niko nema bolji plan. Da ga jebeš...
Šta?
Sačekajte!
Momci. Momci!
Ja imam bolju ideju, parkirala sam ovde negde.
- Možemo da idemo!
- Stivene, reci im. - Gari kaže da smo gotovi ako krenemo sada.
Vreme odlaska je davno prošlo...
Idemo.
To!
Ovo deca vole.
- Malo je glasno? - Odlično je, sakrićemo se ovde.
- Idem po piće. - Odličan plan, Predskazanje.
- Pazite na "prazne". - Naravski.
Zašto nešto ranije nisi rekao?
- U vezi čega? - Onoga što si rekao u bašti.
Uvek sam želeo ali nikada nije bio pravi trenutak.
- Uvek bi me nešto sprečilo. - Zdravo.
Evo, ispijte.
Stivene?
Šta to radiš?
Molim te!
Imam toliko razloga da živim...
- Ja sam, idiote. - Bazile!
Znao sam da donosite nevolju čim sam vas video!
- Stani. Kako da znam da si to ti? - Zato što...
...sam ja jedini koji će ti reći istinu o Njuton Hejvenu.
Sećaš li se šta se dogodilo juna 22., 1990.?
Ne, ali znam čoveka koji se seća.
Momci.
- Vidite li nekoga koga poznajemo?
Sendvič sa marmeladom!
Kako dobro izgledaju!
- To je zbog osvetljenja. - Zbog pića.
Koga briga šta je u pitanju.
Stivene!
Te noći su stigli. Sećaš li se zvezde padalice?
Bili su to oni. Isprva se ništa nije desilo.
Spremali su se. Odomaćili se.
Spremali se. Nedugo pošto ste vi otišli, ljudi su se menjali.
Prvo jedan ili dvoje. Onda više njih.
Zamenili su uticajne ljude. Zaposeli institucije.
Gradili su, preuređivali, naseljavali.
Radili su sve da nas nateraju da im se pridružimo.
Ne mogu da nađem Stivena!
Gde su ostali?
Stapaju se s okolinom.
Dođavola!
Zamene nisu bile zle. Naprotiv! Svi su bili mnogo uljudniji.
To je tajna njihovog uspeha. To nije invazija već integracija.
Ne žele da nas se reše. Ne ako mogu da učine nešto.
Žele da budemo više kao oni.
Da promene naš način razmišljanja. Da nas dovedu na istu ravan.
Da postanemo još jedna karika u lancu.
I sve je to u redu. Osim ako kažeš "ne".
Tada te zamene. Kad nabave tvoju DNK, imaju te.
- Odakle im to? - Nabavljaju gde stignu.
Analize krvi, kontakt dodirom, znoj, ljubljenje...
...pljuvačka na rubu čaše.
Zašto misliš da pijem sa ovom otkačenom slamkom?
Nije više tako otkačena, je li?
Ako nisi na njihovoj strani, oni naprave verziju tebe koja jeste.
Mogu da te iskopiraju ili da te podmlade.
Izgleda kao ti, ima i ista sećanja ali...
to je samo prazan sud koji prenosi njihovu poruku.
Poverenje. Ljubav. Poštovanje. Želja.
Zamenjeni u ime napretka.
Šta se dešava sa onima koje zamene?
Sa "ispražnjenima"? To me ne pitaj!
- Zašto? Šta bude s njima? - Reko' ti da me ne pitaš!
Idi! Odlazi dok ne bude prekasno!
- Bazile? - Reko' ti "Idi!"
Ovo ne može da bude dobro.
Sem, ko je onaj momak koji ti se sviđao u školi? Edrijan?
Edrijan Kin?
- Zašto? - Eno ga tamo.
Zdravo, Sem.
Kako život?
Moramo da idemo odavde!
- Gde su ostali? - Stapaju se s okolinom!
O, jebiga!
- Gari! - Nemoj. Samo još jednu pesmu.
- Gari, ona je "prazna". - Nemoj da je osuđuješ.
- Idemo. - Još sam u formi. - Što je mnogo, mnogo je.
- Idemo. - Stani, stani. Stop.
- Gde ste vi to krenuli? - Odlazimo.
Stvarno? Šta se desilo?
- Edrijan Kin je bio unutra. - Kreten.
- Mislio sam da ti se on sviđa. - On je mrtav.
- Au, čoveče. - Poginuo je u nesreći na motoru pre osam godina.
- Stvarno? - Mora da su imali njegov DNK, tako su ga iskopirali.
Znaju kako da dođu do nas. Znaju sve!
Nisu znali da je Edrijen mrtav.
Znaju kako da nas iskušaju. Znali su da će ovi da padnu na klinke u uniformama.
- Ko ne bi? Jesam u pravu? - Da, jebote!
Moramo da odemo iz grada. Pre nego bude prekasno.
- Odakle ti sve to? - Od Bazila!
Od Bazila ludaka? Sa bermudskim rombom i akva- nacistima.
- Još jedno dobro ime za bend, Stive. - Naše živote poveravaš ludom starcu?
- Nije lud! - Možda nije. A možda
je prazan i pokušava da nas namami na neki mračni seoski put gde će da nas eliminišu.
Možemo da završimo na nekoj njivi!
- Mrzim njive. - Aha.
- I ja to kažem. - Stiven je u pravu. Moramo da krenemo.
Ne! Idemo u "Košnicu". Garijev plan je najbolji koji imamo.
Stani malo...
1990. si u ovo vreme već bio van igre.
Šta hoćeš da kažeš?
Mnogo mi se sviđa novi ti!
- Ovo je greška, zar ne? - Ostani blizu mene.
Endi! Idemo!
Evo nas.
- Pab broj 9. - To!
- To je taj duh, Pite! - Duh (žestoka pića)?. Moraćemo da naručimo to.
- Ko je ovaj lik? - Ne znam.
Hajde, Endi!
Ne mogu da počnem bez tebe.
- Molim? - Ne možemo da počnemo bez tebe.
Sada...
- Ko plaća ovu turu? - Ja.
- Gospodine Šepard! - Da li je to on?
Zašto mi se ne pridružite, klinci?
Izgledate kao da vam treba piće.
A sada... Da popričamo malo o vašoj budućnosti.
- Gospodine Šepard... - Molim te, zovi me Gaj.
Dobro.
Gaje... Ne mogu...
Jesi li ti robot?
Zna li neko šta znači reč "robot"?
- Znam ja! - Da, Gari.
Znači "rob."
Odlično, Gari.
Jeste li robot, gospodine?
Ne, Pitere. Naravno da nisam.
- Izvinite, gospodine. - Da, Stivene.
- Ali ste na njihovoj strani? - Ne postoje strane, Stivene.
Nisu u pitanju košulje protiv kože.
Radi se o tome da funkcionišemo zajedno kao jedan tim.
Znam da deluje čudno i pomalo strašno ali...
...verujte mi, upravo je suprotno.
Ovde su da pomognu, da nas isprave, pripreme za veće stvari.
Videli su nešto u nama. Mogućnosti.
Gore postoji čitava zajednica svetova.
Oni žive zajedno. U miru.
Sarađuju. I pogodite...
Oni žele da im se pridružimo.
Super, je l' tako momci?
Nisu ovde da nam naude?
Daleko od toga, Predskazanje. Ovde su da nam pomognu.
Ne kažem da prezaju od toga da budu grubi...
...sećam se da sam i ja ponekad morao da budem grub s vama.
Ali ko među vama nije zahvalan zbog toga?
Oni su, na neki način, kao profesori.
Strogi. Da.
Pomalo strašni. Ali sve je to za naše dobro.
I? Šta kažete?
Da odemo negde i porazgovaramo kako valja?
- Ovo nije bilo kako valja? - Mislim da je sve jasno, momci.
Gospodin Šepard pokušava da kaže da...
Šta!?
Endi, šta koji kurac?
- Da, Endi. Šta koji kurac? - Škk!
Ljudska bića, ne ostavljate nam izbor!
Ako ne pođete svojom voljom...
...bićemo prisiljeni da vas ubedimo na drugi način.
Sada, molim vas...
Mrzim ovaj jebeni grad!
- Dođavola. - Izvini.
Jebem ti mater!
Endi, odšrafi mu tintaru!
To!
Žao mi je. Porodice ne bi trebalo da se ponašaju ovako.
Jako si me razočarala.
Predskazanje!
U redu, Endi. Dosta je bilo.
Ne mora da bude ovako.
Može da bude mnogo jednostavnije.
Potpuno bezbolno.
Kada biste samo videli svetlost.
Da, znate, ne radi se o konfliktu.
- Već o zajedništvu. - Tako je.
Da pokušamo ponovo. Može li još jedna tura pića?
Ne.
- Gotovi smo ovde. - Da, Gari.
Tako se čini.
- Kuća dima! - Molim?
Samo krenite!
Hajde, ovuda!
Ljudska bića, ovo je poslednje upozorenje!
Povinujte se ili snosite posledice.
Idemo!
Sranje.
Eno mojih kola!
Spustićemo se niz oluk.
Imam bolju ideju.
Spusti se niz oluk.
- Samo idi! - Šta je sa ostalima?
- Prepusti to meni. - Jesi li siguran?
Da, uvek se dočekam na noge.
- Nisam sigurna da je tako. - Idi.
Saznaćeš šta se desilo mom bratu?
Da, naravno. Pripaziću i na Stiva.
On je dobar čovek.
Mnogo bolji od mene.
Gari, ti nisi loša osoba.
Samo nisi materijal za momka.
Slobodouman seks na brzaka u wc - u je zabavan kad imaš sedamnaest ali...
...ne kad se bližiš 40- oj. Nekada moraš da ideš napred, ne unazad.
Da te nisam ostavio one večeri sve bi bilo drugačije.
Ne vrti se sve oko te večeri.
- Ne? - Ne mora.
Uvek ćemo imati ono u wc- u?
Da, tako je.
Oh, ne!
Gde je Sem?
- Smestio sam je u auto. - Šta?
Smestio sam je u auto i rekao joj da ide.
Otišla je jedina osoba dovoljno trezna da vozi?
- Da. - Nisi podneo da više voli mene!
- Nije istina! - Istina je, Gari!
- Krenulo mi je, držali smo se za ruke. - Samo sam hteo da pomognem!
Da pomogneš sebi!
Bože! Jednom uradim nešto kako treba i svi me kritikuju zbog toga!
Prvi put priznaješ da nisi u pravu.
- Rekao sam da sam uradio nešto kako treba. - Da.
"za promenu". - Pa?
- To znači da inaće nisi u pravu. - Ne mora da znači.
Mislio sam da je nabolje da bude što dalje od nevolje.
- A mi? Šta je sa nama? - Bićemo dobro, Pite.
- Mi smo 5 musketara. - Ne. Mi smo 4 musketara!
Čekaj malo...
Kako znamo da si je smestio u auto?
- Kako da znamo da si to ti? - Ja sam!
- Ko si ti, jebote, Gari? - Ja sam Gari King.
Samo je jedan Gari King. Odakle ja da znam da ste vi vi?
- Zajedno smo sve vreme. - Možda niko od vas nije svoj.
- Odakle si znao za Predskazanje? - Njegov beleg se vratio.
- Šta to dokazuje? - Bazil je rekao...
da prave kopije od DNK! Zato je imao beleg! Bio je nov! Kao beba!
- Kao nebeba. - Kao "možda beba".
- Oliver nije imao stvari koje su se desile pravom, kao laser...
- Prazni su stvarno prazni? - Ni ogrebotine. Bez ožiljaka.
Stivene, 1987. sam te slučajno gurnuo na slomljenu flašu koja zamalo da ti uđe u dupe.
- Pa? - Pokaži nam guzu.
- Jako lepo. - Hvala.
Pite, 1988. si imao Suzuki od 50 kubika, dao si mi da vozim a ja sam ti pragazio nogu.
- Šta, jebote! - A, da! Druga noga!
Endi, 1986. smo probali igru noževima iz Osmog putnika i zasekao sam ti prst.
Šta kažeš na decembar 1997. kada si se predozirao...
...a ja sam te vozio u bolnicu 4 puta brže od dozvoljene brzine...
...pa smo se prevrnuli i ja sam završio sa presečenom femoralnom arterijom...
...a ti si se u tom trenutku sasvim iznenada oporavio, otrčao u noć...
...i ostavio me da budem uhapšen. Nakon 12 sati borbe za život na hirurgiji.
Može bilo koji ožiljak.
Hvala.
- Šta je s tobom? - To je lako.
- To može da se nacrta! - Sve tetovaže su nacrtane!
- Da. - Pokaži nam ruku.
- Šta? - Pokaži nam ruku.
Ne, ne.
U petom razredu si na igranci pao sa bine i iščašio si rame.
- Imaš ožiljak gde su ti stavili pločicu. - Ne moram ja ništa da ti pokazujem.
Ja sam Gari King. Znam da sam ja ja.
Znam da je na toj gredi iznad tvoje glave urezano "Kralj Gari"?
- Ne piše "Kralj Gari". - Naravno da piše.
- Zar ne piše? - Ne.
Piše "Kralj Gej".
- Neka pizda je izgrebala "r"! - Ja sam.
- Zašto? -Ha! Gej! - Koga briga?!
Gospodin Šepard se sećao stvari, Oliver isto.
Selektivna memorija. Sećaš se?
Godinama te ne viđamo a onda se jednom pojaviš i dovedeš nas ovde.
Bolje da imaš neki čvrst dokaz da si ljudsko biće.
U protivnom ćemo da saznamo sami.
Želite dokaz?
Eto ti!
To dokazuje da sam ljudsko biće!
- Dokazuje da si glup. - Upravo tako.
To je Gari.
Ceo grad nas traži.
To je dobro, ako su svi napolju, znači da niko nije unutra.
Gari, čekaj! Jebiga!
Gari! Kako to misliš "unutra"?
- Još uvek možemo da obavimo ovo. - Šta tačno?
I dalje obilazimo pabove!
- Kralj Gej! - Pitere?
Znao sam da si to ti.
Jesi li dobro?
- Molim? - Znam da se nismo slagali u školi...
...i znaj da žalim zbog toga...
Hteo sam da ti kažem u pabu. Ali bilo me je stid zbog mog ponašanja.
Pusti me da ti nadoknadim to, Pitere.
Molim te?
- Gari, poludeo si! - Došli smo čak dovde.
- To je samoubistvo. - Znam.
Doći ćemo do "Kraja sveta" makar nas to ubilo.
- Gde je Pit? - Mrzim te!
- Jebeni monstrume! Mrzim te! - Pite!
Zašto to radiš, Pitere?
Mi ne želimo da te povredimo.
- Nije vredno toga! - Jeste jebeno vredno!
- Šta on to radi? - O, sranje.
Pite, hajde!
Moram da kažem da si me jako razočarao, Pitere.
- Pogasiću im jebena svetla! - Ne, previše ih je. Ne.
- Pite... - Moramo da idemo. - Gari je u pravu.
- Moramo da stignemo do "Kraljeve glave". - Tačno.
- Molim?!
Ne idemo do Kraljeve glave! Gotovo je!
Uradićemo ono što je odmah trebalo da uradimo. Sedamo u Zver i idemo odavde.
Odlazimo, jebote! I nikada se više ne vraćamo!
Ili polaziš s nama svojevoljno,
ili ću da te nokautiram i odvučem sam.
- Biraj! - Dobro, dobro!
Samo razmisli šta govoriš, znaš da si pio.
Sranje. Oni jebeni klinci.
Ne oni ponovo!
Šta je ono, jebote?
Ne znam, ali sigurno nije moderna umetnost.
U klopci smo.
- Gde je Zver? - Ok. Dobro. Mi smo ovde.
- Zver je u ulici preko. - Kako ćemo da pređemo?
- Moramo da prođemo kroz... - Kroz šta?
Ne mogu da verujem!
Kroz "Kraljevu glavu."
Hajde!
Sranje.
Spusti ga!
Zadnja vrata. Idemo!
Evo nas!
Eno je tamo.
Čekamo da se sklone i onda idemo do Zveri.
Kod koga su ključevi?
Gari?
Gari, šta to radiš?
- Mala zdravica. - Gari...
- Spusti pivo, hoćeš li? - Za Olivera...
...Pita...
...i za nas!
Jer 10 pabova nije tako loše.
Nije.
Ali ovde prekidamo.
Ok.
Tako blizu...
Broj 10.
Ok.
Tako blizu...
Ne, ne, ne.
Gari...
- Gari, Gari! - Pusti ga!
- On je ostavio tebe! - Ne mogu!
Endi!
Gari, Gari!
Gari, vrati se! Vraćaj se, ti glupo kopile!
Gari!
Endi! Pazi!
Hajde!
Šta...?
Hajde! Hajde!
Gari, Endi! Ulazite, jebem vam mater!
Čuo si ga, Endi! Ulazi u kola!
Nemamo vremena!
- Endi! Ne! - Stivene!
Ne!
Endi...
Želim te u sebi.
Ok.
'fala!
- Dosta više! - Ovo je Kraj sveta!
Znam!
Idiote!
- Ostavi me! Šta tebe briga? - Naravno da me je briga!
Imam razlog što sam besan.
Znam da si ljut ali nisam ja kriv što si slupao auto!
Izneverio si me.
Bio si Gari King! Prokleti Gari King!
Pratio bih te do kraja.
- I jesam! - Prestani da me pratiš!
- Ne! - Samo još jedno!
Treba mi ovo!
- Ti imaš sve što si želeo! - O čemu to pričaš?
Imaš savršeni posao i savršeni dom i savršenu ženu!
Nije tako savršeno!
Ostavila me je, Gari.
Odvela je decu kod majke pre tri nedelje.
Kaže da nisam tu. Pokušavam da je vratim ali ne uspevam.
Ali nastaviću da se borim jer tako preživljavamo!
Gospode. Upravo sam izvadio burmu iz robotovog stomaka.
Tačno tako! Ti se boriš za ono što je važno!
- Zašto je Zlatna milja važna!? - To je sve što imam!
- Treba ti pomoć, Gari. - Imao sam pomoć.
Znaš kakva je bila pomoć?
Ljudi koji sede u krugu i pričaju kako su stvari usrane!
Ja tako ne zamišljam provod.
- A ovako zamišljaš? - Govorili su mi kada da legnem!
Meni!
Gari... druže.
Kako znaš kada si pijan ako se nikada ne trezniš?
Ne želim da se istreznim!
Ništa nije bilo bolje od te večeri!
To je trebalo da bude početak mog života!
Sva ta obećanja i jebeni optimizam...
...osećaj da je ceo svemir naš...
Sve je bila velika laž!
Ništa se nije desilo!
Ne moraš da radiš ovo Gari.
Da. Moram.
Molimo, sačekajte.
Šta to radiš?
- Ne idi. - Gari King
Da?
Gari King...?
- ... od ljudske rase? - Jeste. Šta 'oćeš?
Ovde smo da aktiviramo vaš pun potencijal
Kao što smo uradili sa nebrojenim svetovima širom galaksije.
Ma nemoj? A kako to?
Izmenili smo mali deo populacije na ključnih 2000 mesta širom planete.
Ovo obezbeđuje maksimalnu pokrivenost.
Odatle smo stvorili "simulante"...
...koji šire našu ideologiju putem miroljubive indoktrinacije.
Naš cilj je jednostavan: pripremiti ljude da budu deo naše zajednice.
Ova metoda zahteva neke žrtve.
Što manje zamena napravimo utoliko je naša operacija uspešnija.
Umemo da cenimo to kada nam neko pristupi dobrovoljno.
Onima koji su spremni da to učine...
...nudimo primamljive podsticaje.
Šansu da ponovo budu mladi sa sačuvanim odabranim sećanjima...
Zar ne bi želeo tako nešto?
Zar to nisi oduvek želeo?
Bože!
Što sam sladak!
Lepota našeg sistema je u tome što
svi dobijamo. Nema gubitnika.
Pusti me da nastavim tvoju legendu...
I neka čovek kakav si postao...
...bude mladić kakav si bio.
Nee...
Samo je jedan Gari King!
Onda si odabrao, Gari King od ljudskog roda!
Jesam.
Jer, ko si bre, jebote, ti, da dođeš ovde i govoriš nam šta da radimo?
Mi smo "Mreža". Ovde smo radi vašeg boljitka.
Zar nije bilo čudno što je informaciona tehnologija napredovala za ove 23 godine...
Ne.
...Zemlja se smanjila ali istovremeno i povećala kako se povećavala povezanost?
Ovo je naše delo! I ovo je tek početak.
Oh! Odjebi, lampo!
Vi ste deca i treba vam vođstvo!
- Nema mesta nesavršenostima. - Hej, Zemlja nije savršena! U redu?...
...i ljudi nisu savršeni. I čik pogodi? Nisam ni ja.
Otud potreba za našom intervencijom...
Mora li galaksija da trpi celu planetu naseljenu ljudima poput tebe?
Ko je tebe postavio za šefa? Je li?
Ko si pa ti da sudiš svima? Možda misliš da je Gari kurac...
...i jeste pomalo kurac...
- Ali je moj kurac! - Hvala, čoveče.
On šteti sebi baš kao što Zemlja šteti celoj galaksiji.
Šta reče?
Ponavljate iste cikluse samouništenja iznova i iznova.
Trenutno je vaša planeta najmanje civilizovana u galaksiji.
- Šta kaže? - Da smo gomila zajeba.
To je osnovno ljudsko pravo!
Ovu civilizaciju su osnovali zajebi i znaš šta?
- Ponosan sam na to. - I ja sam.
Kako ide ona izreka? Grešiti je...
- Grešiti je ljudski. - Grešiti je ljudski!
Dakle...
Ne verujemo da vi predstavljate ceo ljudski rod.
Vi ste samo dvojica muškaraca. Dvojica pijanih muškaraca!
Trojica pijanih muškaraca!
Stivene!
Dosta! Dosta, ljudi!
Sada si najebao! Mi smo jebena tri musketara.
Odbijate mudrost bezbroj sunčevih sistema!
- Da, mi smo odbojni! - Rekao si da niste ovde da nas pokorite?
Pitam se, koliko si ljudi zamenio u Njuton Hejvenu?
- To nije bitno. - Zar nije?
Ruke gore!
Ko je, od ovde prisutnih, čovek?
- Ja sam. - Jedan!
- I ja. - Dva!
- Ja sam, ali ne znam još koliko dugo. - Bazile!
Koliko je to? 3? Morali su da zamene ceo grad!
- Ne ceo. - Sve sem ludih blizanaca i čudaka.
- Dobro ime za bend. Zapiši. - Da znaš da hoću.
Šta je sa zamenjenima? Piterom i Oliverom?
- Da, šta je sa "praznima"?
Reko' sam ti da ne pitaš to!
Nepotrebne posude se recikliraju, usitnjavaju i pretvaraju u đubrivo...
...zatim se vraćaju zemlji da pospešuju rast i razvoj.
To je jako efikasan sistem obnavljanja organske materije. - Usitnjavaju!?
Mala neophodnost u našem dugoročnom planu.
Samo par hiljada ljudi pretvorenih u đubrivo!
Šta je sa drugim mestima? Mestima penetracije.
Jesu i oni uspešni kao Njuton Hejven? Jer cenim da nismo jedina anomalija.
Istina je da je "Mreža" imala poteškoća...
Mislim da si odabrao pogrešnu planetu, prijatelju.
Da, mi smo ratoborniji, tvrdoglaviji i veći idioti nego što možeš da pojmiš.
I ne pričam samo o Gariju.
- Da! Ima mnogo Garija Kingova! - Ali malopre si rekao...
Znam šta sam jebeno rekao!
Tvoja vulgarnost i laži ilustruju nezrelost cele tvoje vrste i tebe kao jedinke!
Penji se u svoju raketu i odjebi nazad u Legolend, pičko!
Da! Prestani da nas starbakuješ, čoveče!
Dužnost nam je da vam postavljamo izazove!
- Ostavi nas našoj sudbini, galaktički gade! - Ne razumete!
- Mi... - Niko te ne sluša!
- ... kada bi znali... - Prihvati to!
Mi smo ljudska rasa. I ne volimo da nam neko naređuje šta da radimo.
Šta vi želite?
- Da budemo slobodni! - Da.
- Slobodni da radimo šta hoćemo! - Tako je.
Želimo da pijemo! I da se zabavljamo!
I to ćemo i da radimo!
Besmisleno je raspravljati se sa tobom.
Ostavićemo vas... sopstvenoj sudbini.
- Stvarno? - Da.
Jebite se!
Otišao je!
Da, da! Jebite se!
Da! Uspeli smo!
Pobedili smo!
Gari, idemo bubu!
Da, ovde je bezveze.
Momci! Ovde gore!
- Odlično! - Baš vam hvala!
- Morali ste sve da upropastite? - Da!
Jeste sad zadovoljni?
Šta ćemo sada, Bazile?
Kao i pre.
Bežimo!
Gde je Zver?
Mrtva je.
Znaš šta me stvarno nervira?
- Šta? - Obećao sam sebi da neću da umrem ovde.
I nećeš.
Sreća nam se upravo osmehnula.
- Izvini. - Sem?
- Vratila si se po nas? - Da.
Izgubila sam se na kružnom toku. Ali da.
Zdravo, Sem. Možeš li da nas odvezeš do Londona, molim te?
Jeste saznali šta se desilo mom bratu?
Pričaćemo ti usput.
- Izvinite zbog nereda... - Opraštamo ti. Hajde!
Kuda?
U rikverc!
Kuda sad?!
Pravo!
Uspećemo!
Uspeli smo!
Žao mi je.
Znam. Znam.
Svi se sećaju gde su bili kada se svetlo na planeti Zemlji ugasilo.
Gari, Stiv, Sem i ja... Mi smo stajali pored prekidača.
Bilo je to važno veče za sve nas.
To jutro dalo je novo značenje reči "mamurluk".
Odlučili smo da šetamo.
Sve do Londona.
Ali se nije završilo tamo... Nastavilo se u nedogled.
Govorim o dimu...
Kada je mreža pala to je pokrenulo neki puls...
koji je eliminisao svu našu tehnologiju.
I poslao nas ovde...
...nazad u srednji vek.
Bilo je i mrtvih, naravno.
Poznavao sam neke. Momak sa posla...
...rođak Pol, Garijeva mama.
Niko ne zna koliko smo ih izgubili. Jer se nikada više nismo čuli sa ostatkom sveta.
Svi su odsečeni.
Sada nam nije lako. Ali jeste jednostavnije.
Ponovo sam sa ženom, to je nešto...
Videli smo da naši problemi nisu ništa posebno u ovim okolnostima.
Svi smo morali da pređemo na organsku ishranu.
Iskreno, i ne sećam se gotove hrane koja mi nedostaje.
Što se "praznih" tiče...
...to je bilo zanimljivo...
Probudili su se.
Proradili su sami, nedelju dana nakon pada mreže.
Pokušali su da počnu ispočetka.
Isprva su delovali izgubljeno. Deca napuštena od roditelja.
Ostavljena, zaboravljena, traže vođstvo. Da ih neko izvede na put.
Žao mi ih je, da budem iskren.
Mreža je bila u pravu, nekad smo stvarno necivilizovani.
Možda bismo stvarno iskvarili celu galaksiju.
Oliver se ponovo bavi nekretninama.
Ljudima uvek treba krov nad glavom. A Oli je uvek bio nadaren za to.
I novi Oli je, izgleda.
Ide mu dobro.
Čuo sam da je Piter našao svoj dom u Bišop gardenu.
Mislim da je samo nastavio gde je prethodni stao.
Mislim da njegova žena nije primetila. Možda je tako odlučila.
Dobar je otac.
Stiven i Sem su zajedno.
Nikad ne bih rekao... Skućili su se u blizini Londona.
Kuća im je jako lepa.
A Gari? Ne znam šta je bilo s njim.
Razdvojili smo se. Nikada ga više nisam video.
Čuo sam da se vratio u Njuton Hejven.
Ne znam zašto.
Tamo nije imao nedovršen posao.
Čudno je ali nedostaje mi.
Pitam se da li i ja njemu nedostajem...
da li mu nedostaju momci.
Gde god da je sada, nadam se da je srećan.
To je sve što je želeo. Da se zabavlja.
Samo se nadam da nije našao sreću na dnu čaše.
Jer su istinska sreća i pravi prijatelji...
stvari za koje vredi živeti.
Za koje se vredi boriti.
Prokleti "prazni".
Jebeni roboti.
5 voda, molim.
Tebi ću da dam jednu...
ali ovaj šljam ne služim.
Bojim se da smo mi svi za jednog i jedan za sve.
Moji mladi prijatelji i ja smo pošli u avanturu, u pohod...
A kako nam treba osveženje, vi, gospodine, imate čast da pustite prvu krv.
Tako da ponovo...
po poslednji put tražim...
5 voda, molim.
Šta ti zamišljaš, ko si?
Ja?
Zovu me "Kralj".
FILMO-CENTAR
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM