Ranije... Nešto se desilo 2002. Bivši partner vašeg muža, Rastin Kol.
Znam Rasta kao dobrog čoveka. Ne znam šta mogu da ponudim.
Ja sam se jedini zalagao za tebe.
Druže, bez mene ti ne postojiš.
Čovek s ožiljcima.
Terao me je da gledam šta radi Biliju.
O čemu se radi? -O mrtvoj ženi i deci.
Vaš partner je saslušavao Bilija Tatla. -O tome pričam.
Ako je bio besan posle razgovora, na tragu sam nečega.
Zaista sam želela da te vidim.
Videla sam slike u telefonu.
Šta ja mogu što neka ludača...
Spavala sam s nekim. S Rastom.
Dajem otkaz. -Ozbiljno?
Treba da razgovaramo. -Naravno. Pratiću te.
PRAVI DETEKTIV
OD TVOG ODLASKA
Izgleda da ti dobro ide.
Vreme ima plan za sve. Ali izgleda da si ga ti naljutio.
Zašto smo ovde? -Ono oko čega su se detektivi raspitivali.
Ubistvo kod Lejk Čarlsa. Zar to već nije trebalo da bude u medijima?
Ne možemo im verovati. Ako su zataškali tako nešto,
ko zna šta su još zataškali. Šta ti misliš?
Mislim da ne izgledaš baš zdravo. Slušam tvoj govor. Tvoje oči.
Izgledaš krhko, Raste. -Veći deo prošle decenije sam bio pijan.
Funkcionalan, ali pijan. Vratio sam se na Aljasku
i osam godina lovio ribu. I bio u barovima. -Zar ne mrziš hladnoću?
Mrzim je. Vratio sam se u Luizijanu 2010. -Zašto?
Iz istog razloga zbog kog sedim s tobom za stolom.
Čovek pamti svoje dugove. -Ne živim u prošlosti.
To je sigurno lepo. -Ne zanima me šta misliš da mi duguješ.
Ništa ti ne dugujem. Mi smo ostavili nešto nedovršeno.
Moramo to da popravimo. Radim na tome dve godine. Sam.
Nisam te zvao ni gnjavio. -Zašto bi? Zar si se zamerio svima drugima
pa si se vratio do mene kad si zatvorio krug? -Ne zameram ti,
ali da nisi ubio Ledua, mogli smo da saznamo sve od njega.
Dovršiću pivo i idem. Ne pijem više ovih dana.
Naprotiv, nisam ništa popio tri nedelje. -Ne moraš da piješ.
Moraš da mi pomogneš. -Zašto bih? Kažu da nemaš alibi.
Imaju svedoke koji su te videli na mestu zločina.
Imaš neko skladište u koje im ne daš pristup. -Tako je.
Zašto nisi iskren s njima? Nevin si. Neka ne traće vreme.
Otkad su krivica i nevinost važni policiji? Hajde!
Ljudi koje jurim su svuda. Umešani su u svašta.
Delovi. Porodična stabla. Razumećeš samo ako ti pokažem.
Moraš da vidiš šta imam. -Ne. Bio sam jasan.
Da se daviš, bacio bih ti teg. Zašto bih ti ikad pomogao?
Jer si dužan.
Baš imaš smelosti. Šta to znači da sam dužan?
Zbog toga kako su stvari završile '95. Ovo je i tvoja stvar.
Šta imaš da mi pokažeš?
Koje oružje nosiš? -Trideset osmicu.
Meci sa šupljim vrhom? -Da. -To je dobro.
Nikad dovoljno opreza.
Seti se da nema fizičkih dokaza da je Dora Leng bila kod Ledua.
Verovatno je nisu ubili tamo. Ali to niko nije želeo da spomene.
Drugo, bilo je nestanaka žena i dece.
I svi su oteti unutar 16 kilometara od škola koje je Tatl finansirao.
Uspostavi vezu. Ko je unutra, ko je napolju?
Je li isti odnos ljudi nestajao u drugim delovima države?
Koliko je škola bilo? -14. Na ovom području.
Ucrtao sam nestale i osobe pobegle od kuće.
Ima ih dvostruko više uz močvaru. Ne znam zašto.
Neko bi trebalo da napravi studiju o tome. -Nabacuješ statistiku.
Zašto je Tatla zanimao Lengin slučaj?
Ledu je rekao Čarliju Lengu da grupa ljudi prinosi žrtve.
Mislim da je Tatl prepoznao scenu
i zato je osnovao radnu grupu i poludeo nakon razgovora 2002.
Šta mu se dogodilo? Gledam okolo
i ne vidim ništa zbog čega bih rekao da ovo nije nagađanje.
Bilo je optužbi 1988. za zlostavljanje dece
u vrtiću koji je finansirao Tatl. Zvao se "Pastirovo Stado".
Zatvorili su ga i otvorili dve godine kasnije na Pelikan Ajlendu
pod imenom "Svetlost Puta", gde je išla Rian Olivije.
Imam spisak učenika. Bilo ih je šesnaest.
Jedan je optužen za podvođenje u Nju Orleansu.
Godina je 2010. Zove se Tobi Buler. Nadimak mu je Džoni Džoani.
"Pastirovo Stado"? Zašto me pitate za to mesto?
Bilo je nekih glasina nakon zatvaranja.
Jesi li tamo video onog sveštenika, Bilija Lija Tatla?
Mislim da jesam, ali ko se toga seća. Tako je sve počelo.
Sećanje je sjebano. Ionako sam odlučio da je sve san
i ne sećam se.
Išli bismo da spavamo, ali sam ponekad imao osećaj
da sam budan, ali očigledno sam spavao jer sam bio nepokretan.
Video sam ispod kapaka. -Šta?
Ne znam. Bilo je muškaraca.
Fotografisali su nas. Ponekad neke druge stvari.
Ko je to bio? -Ne znam. Imali su životinjska lica.
Zato sam odlučio da se radilo o snu.
Morao je da bude san ako su imali životinjska lica.
Jesu li druga deca to videla? -Jedna devojka. Ne sećam se imena.
Prva je počela da priča o tome. I ona je videla lica.
Ne sećam se imena. -Meri Fonteno.
Možda. -Nikad nisi video njihova lica? -Jednom.
Nisu svi imali životinjska lica. Tri mlađa muškarca. Ne sećam ih se.
Samo jednog. Imao je gadne ožiljke oko usta,
kao da mu je donji deo lica izgoreo.
I znaš šta? Mislio sam da je i on san.
Mislim da nije.
Ne razumem. Hoćeš da kažeš da je hipotetički ubica bio učitelj?
Ili da je policija umešana? Dođavola! Šta ti se dogodilo?
Sećaš li se njega? -Da. -Onaj slučaj kod Erata. Devojčica je rekla
da ju je kroz šumu jurilo špageti-čudovište zelenih ušiju.
Mislim da je to čovek s ožiljcima po licu. Tri puta je viđen.
Spomenuli su ga revivalisti, pa Keli Rajder u bolnici,
a sad i ta kurva Tobi. Ne znam ko je, gde je
i gde sve počinje, ali se završava s njim.
Onaj gradić kraj Erata. Odatle su Tatlovi.
Ranije je bilo sklonište pirata. Posle su imali plantaže.
U veoma ruralnom smislu Mardi Gra. Ljudi na konjima, životinjske maske.
"Kurir de Mardi Gra." -Tako je. Imali su zimski festival.
Mesto na kome su se vudu i santerija mešali. Pogledaj.
Zimski festival.
Povez za oči. Rogovi. Maska.
Ovo je snimio umetnik iz Kenera nakon uragana Katrina.
Rekao je da je nailazio na te štapiće. Deluje li ti poznato?
Mislim da se naš tip dobro zabavio nakon uragana. Haos.
Ljudi su nestali. Policije nije bilo. Mislim da je imao sjajnu godinu.
Šta ću ti ja? -Imaš prijatelje u policiji.
Imaš pristup bazama podataka. Trebaju mi izveštaji.
Nestali, ubistva, prenos vlasništva automobila i nekretnina.
Imam spisak imena. Treba proveriti pozadinu, poreze,
sve što možemo da nađemo o Leduu. -Hriste!
Ne bih te zvao i gnjavio da me nisu uvukli u slučaj sa Lejk Čarlsa.
Ako ti treba pomoć, zašto to ne daš Papaniji i Gilbou?
Jer su možda pioni. -Hajde! -Edi Tatl je sad senator!
Pokojni Bili Li Tatl mu je bio rođak. To je porodična stvar!
Na to mislim kad pričam o rasprostranjenosti.
Zbog Edija Tatla se nije pisalo o tome.
Ovo su zanimljive stvari i možda imaš nešto.
Ali ta "rasprostranjenost", koju bih nazvao nagađanjem,
pa sranja o Tatlovima i policiji... Znaš li koliko ludo to zvuči?
Predugo si bio sam. Možda si sam sebi ispričao priču
i pio si dok nisi poverovao u nju. -Marti.
Jedno vreme sam se pitao jesam li sve to zamislio.
To vreme je prošlo. -Stvarno?
Šta se dogodilo Biliju Liju Tatlu?
Moraćeš nešto da pogledaš. Nema druge.
I dalje piješ kafu bez mleka? -Zeleni čaj ako ga imaš.
Izbegavam kafu. Ovo je zdravije.
Mejs se vratila iz Čikaga? -Pre tri meseca.
Šta je to bilo? -"Amerikorps."
Davanje časova. -A Odri? Kako je?
Za sada je dobro. Ponekad odluči da joj ne trebaju lekovi.
Sviđa mi se njen dečko. Pazi na nju.
Imala je izložbu u Nju Orleansu. Prodala je neke slike. -Sjajno.
Trebalo bi da kupim jednu. Ako mogu da je priuštim.
Kao što sam rekao preko telefona, želeo sam da te pitam za policajce.
Želeli su da znaju za tebe i Rasta. Uglavnom njega.
Želeli su da znaju za svađu 2002.
Rekla si im? -Nisam. Ali misle da je Rast uradio nešto.
Znam. Nije. -Nisam ni mislila.
Razgovarala si s njim?
Ne. Nisam od tada. Ti?
Da, nakon što su me pozvali.
Kako je on? -Drukčiji. Isti. Teško živi već neko vreme.
Uvek je tako bilo. -To je uzelo danak.
Treba mu moja pomoć. -Pomoći ćeš mu?
Da. -Zašto?
Moram. -Šta policija misli da je uradio?
Ne mogu da pričam o tome. Privatna istraga.
On je unajmio firmu, a ja njega.
Sve ovo vreme. Vas dvojica. I samo tako?
Trebalo je da me uveri.
Pogledao sam u Bilijeve oči. I on u moje. Zbog njega sam suspendovan.
Bili Li Tatl je imao tri kuće u Luizijani. U Šriportu,
u Baton Ružu i u Nju Orleansu. I jednu na Floridi.
Čekao sam da ode na turneju 2010. -Raste, predomislio sam se.
Ako si mu uradio nešto, ne želim da znam.
Rekao sam ti da sam bio u odeljenju za provale.
Dobar sam u provaljivanju.
Nedeljama sam nadgledao njegove kuće. Kontrolu, obezbeđenje.
I pronašao sam ulaze. Ceo moj život je bio cirkularni zajeb.
I mislio sam da će se završiti kad me uhvate u provali.
U tom trenutku sam bio svestan da sam možda poludeo.
Ali nakon druge kuće...
Nestale su sve sumnje.
Nikad nije prijavio provalu u Baton Ružu. Samo u Šriportu.
Ovo sam pronašao u sefu tamo. Papir je star preko 15 godina.
Dođavola! -Ove nisu tako užasne, ako ne znaš šta gledaš.
Jebote!
I...
Našao sam i video-traku.
Pogledaj.
Ne!
Isuse!
Sranje!
Jebem ti!
Video si sve? -Da.
Morao sam da vidim da li je iko skinuo masku.
Nije niko. -Sranje!
Neću da skrećem pogled. Ne opet.
Isuse Hriste!
Ta devojčica je Meri Fonteno.
Ubio si Tatla? -Nisam.
Pretpostavljam da je mislio da će ga neko ucenjivati.
Mislim da su ga ubili kad su saznali šta je uzeto iz sefa,
pre nego što je neko imao priliku da ga uceni.
Šta mogu da učinim da pomognem?
Počni s pronalaženjem svega o Dori Leng. Imam imena.
Članove porodice. Povezane s Tatlom.
Bilo šta što možemo da dobijemo o Redžiju ili Devalu Leduu.
Možemo da koordiniramo iz tvoje kancelarije. Ako želiš.
Ne bi trebalo da imaš to.
Niko to ne bi trebalo da ima.
Drago mi je da ti je dobro, Megi.
Svi izgledate srećno i to je lepo videti.
Hvala ti na svemu.
Nisam te videla više od dve godine.
Došao si da se oprostiš?
Hvala ti, Megi. Zaista to mislim.
Hoće li nam mnogo ljudi dolaziti ovamo? -Šta misliš, Raste?
Moramo da identifikujemo i lociramo.
Ne mogu da priuštim pristup svim bazama podataka kao pre.
Ali imam "Autotrek Iks-pe" za podatke o vozilima.
Imam "Fletrejt Info" za lociranje ljudi.
I pristup javnim arhivima, naravno. -Zvuči dobro.
Kako si? Osim posla. Čime se baviš?
Izvini, ali ne sećam se da si me ikad pitao išta lično.
Bavim se mnogim stvarima. Pecanje. Devojke.
Viđaš se s nekim? -Ne baš. Poneki sastanak. Neobavezan.
Imao sam jednu Filipinku neko vreme, ali ne dugo.
Tih život. Ne ostajem kasno. Idem kući.
Ti? -Isto.
Nemam devojku. Idem na posao, odem kući.
A ona s kojom si se viđao 2002? -Nije moglo da potraje.
Nije trebalo ni da počne.
Imala je problema. -Uvek si voleo lude. -Istina.
Zašto si dao otkaz, Marti?
Mogao si da postaneš šef. Barem poručnik. Ili kapetan.
Odradio sam još četiri godine nakon što si otišao.
Ali mi je dosadilo. -Zašto?
Želeo sam da igram bejzbol, jašem bikove.
Ali postaneš nešto što nisi želeo. Nikad ni ne znaš zašto.
Ja sam mogao da budem slikar. Ili istoričar.
Stari prizori, novi detalji. -Baviš se slikanjem? -Ne.
Kasno je da počnem s tim. Život je jedva dovoljno dugačak
da postaneš dobar u jednom poslu. -Ako i to.
Zato treba paziti u čemu ćeš biti dobar.
Kako nazivaš crnca koji upravlja avionom? -Ne znam.
Pilot, rasisto! Kako drukčije?
Išao sam na kurs pisanja.
Zaista! I igram se s idejom "pravih zločina".
To je žanr, a ne naslov. -Ozbiljan si? -Da.
Znaš, onaj slučaj iz '95. i drugi slučajevi.
Bobi, od tebe mi trebaju kopije starih slučajeva.
I dalje voliš "singl molt" viski, zar ne? -Izgleda.
Posao ide tako loše da moraš da pišeš? -Uvek sam to želeo,
ali nisam imao vremena. I što se tiče dosijea,
voleo bih da izbegnem seronje s kojima sam proveo subotu.
Papania i Gilbou. Razumem te. Naravno, šta god ti treba.
Cenim to, Bobi. -Nema problema.
Nestale osobe. Možda čak iz osamdesetih.
Sve pre '05. što nije deo istrage nije u računaru.
Moraćete da pregledate pisane izveštaje.
Hvala.
Imam nešto. Deval Ledu je preveo kamionet
na Džimija Ledua. Možda je rođak. Živi u Vajt Kaslu.
Ima mehaničarsku radnju. -Dobro. Uzeo si izveštaj o Meri Fonteno?
Nije ga bilo. Nestao je. Istražujem šta se dogodilo.
Marti, ovo je Robert Dumen. Vlasnik bara. -Kako ide? Lep bar.
Više nije pandur, Roberte. -Imate nešto protiv policije?
Rob je imao sina. Nestao je '85.
Žao mi je.
Džimi Ledu. Čist kao suza. Troje dece. Žena učiteljica.
Trenira školsku fudbalsku ekipu.
U rodu ste? -Ima toliko Leduovih
da ne moram brinuti da će mi ponestati rodbine.
Bili su rođaci mog oca u drugom kolenu. Nije ih voleo.
Rekao je da nisu dovoljno beli da budu belo đubre.
O čemu se radi? -Čovek je davno tražio da mu lociramo kćerku.
Možda je znala Devala. -Žao mi je. Znate šta se njima dogodilo.
Bolesna govna. Tata je rekao da su prebrzo umrli.
Sećate li se ičega što možete da nam kažete? -Da su bili ludi.
Čudno bi te gledali. Redži me uvek pitao za devojke u školi.
A Deval je ponekad pričao gluposti. -Jeste li videli čoveka s njima?
Imao je ožiljke po donjem delu lica.
Čudno što to kažete. Sećam se tog lica.
Tata im je dao da koriste lovačku kućicu.
Poveo me sa sobom. Imao sam 11 godina. Bili su 10 godina stariji.
Upoznali su nas s njim. Ispod nosa i obraza je imao ožiljke.
Celo veče me čudno gledao. Svaki put kad bih ga pogledao,
on bi zurio u mene.
Je li taj čovek isto bio Ledu? -Nije.
Ne znam, mislim da nije. Sledećeg jutra su bili suviše mamurni za lov.
Tata i ja smo otišli kući. -Jeste li opet videli tipa s ožiljcima?
Nikad više. Setio bih se.
Ne sviđa mi se ovo mesto. Ništa ne raste u pravom pravcu.
Otkud žena? -Poreski podaci. Tatlov otac ju je plaćao.
Za neke kućne poslove.
Kako si je pronašao? -Uzeo sam poreske podatke
rođenih od '40. do '59.
Povezao sam socijalno s proverom bankarskog računa s kraja 90-ih
za socijalne stanove u Aleksandriji. -Dobro si to uradio. Svaka čast!
Pohvala od konobara.
Brzo se umori. Pogotovo po ovoj vrućini.
Ne razumem o čemu se radi. -Mi smo privatni islednici
i radimo na utvrđivanju potomstva
zbog prava za korišćenje rudnog bogatstva obalskog pojasa.
Nisam znala Tatlove, ali sam čula priče. Ne, hvala.
Mislite da bi mogla nešto da zaradi? -Moguće je. Zavisi šta saznamo.
Gospođo Dolores? Radili ste za g. Sema Tatla 19 godina, zar ne? -Da.
U Ertu.
Onda u Šriportu. -Znali ste njegovog sina Bilija Lija?
I rođaka Edija? -Dečaci. Sećam se.
A šira porodica? Rođaci koji su bili bliski s dečacima?
U to doba su porodice bile velike. Svuda su trčala braća i rođaci.
Je li Sem Tatl imao vanbračne dece? -Nego šta!
Tada su te stvari bile privatne. Ostajale bi u kući.
Gospodin Sem je imao mnogo dece. Svih tipova.
Nije voleo žene...
Više mu se ne bi svidele nakon što bi jednom bio s njima.
Je li među svom tom decom bilo dete s ožiljcima po licu?
Mislim da je to bio unuk g. Sema. Tata mu je to uradio. Jadni dečko.
Mislim da je bio Čildres. Ili Lebo.
Iz druge porodice gospodina Sema?
Ne bi trebalo to da vam govorim. -U redu je.
Gospođo Dolores, možete li da pogledate nešto? Prepoznajete li?
Znate Karkosu? -Šta je to?
Onaj koji jede vreme.
Njegova odežda je vetar nevidljivih glasova.
Rudarska prava, malo sutra! Šta radite? -Radujte se! Smrt nije kraj!
Idite! -Smrt nije kraj! -Morate da idete! -Radujte se! Karkosa!
Radujte se! Karkosa!
Ostatak porodice ne razgovara s tetkom. Luda je. Demencija.
Nije imala dobar život, ali to što priča uglavnom nema smisla.
Meni je imalo smisla. -To bi trebalo da vas brine.
Nadam se da je starica grešila. -U vezi sa čime? -Da smrt nije kraj.
Istraživao sam nestali dosije Fonteno. Imam stare izveštaje.
Šerif je potpisao pogrešno podnetu prijavu, ali nije je on uzeo.
Zamenik šerifa je to uradio.
Imaš li ime? -Nećeš verovati.
Stiv Džerejsi. Proverio sam i pre odeljenja za zločine
je radio u okrugu Vermilion. Erat je bio njegov teren.
Ako su zataškali to, Stiv možda zna nešto.
Nije nam ništa spomenuo '95. -Nikad nisam voleo tu guzicu.
Gde je sad? -U tome je stvar. On je iz Iberije.
Vratio se kući nakon odeljenja za zločine i sad je šerif okruga.
Sranje! -Da. Jedina osoba koja može da uhapsi šerifa je guverner.
Nećemo da ga uhapsimo. Samo ćemo razgovarati.
Neće da razgovara s tobom. -Moj akumulator i kleme se ne slažu.
Kad počneš tako... -Šta ti predlažeš?
Zašto ti ne razgovaraš s njim? Uvek ste se voleli.
Šta da kažem? Dobar sam s ljudima. -Počni od toga.
Hajde! -Opusti se. Ne žuri.
Eto ga. -Dobro. -Lep pogodak.
To je bilo 15 udaraca na "grinu"? -Ne znam.
Preko telefona si spomenuo onu Fontenovu. Zašto te to muči?
Ništa posebno. Dalji rođaci žele da je lociraju.
Ne sećam se mnogo '95. Tad sam mnogo pio. -Ko nije?
To je bilo pre 20 godina.
Sećam se da joj je mama bila sama, optuživana je zbog droge.
Devojčica je otišla da živi sa biološkim ocem. Mislim.
Ako se dobro sećam.
Mama nije digla prašinu nakon prijave, pa joj nije smetalo.
Razgovarao si direktno s porodicom? -Ne. Ted Čildres je. Šerif.
Poznavao ih je. -Čildres.
Sad gledaj ovo.
Sviđa ti se? Zaplenio sam ga tipu koji je imao kesicu trave.
Moraš da voliš ovu državu! -Drago mi je što sam te video. -Takođe.
Klijenti koji su se raspitivali oko Fontenove.
Ako žele, mogu da razgovaram s njima. -Daleki rođaci iz Sent Luisa,
pokušavaju da reše sitno nasledstvo. Ne brini. -Dobro.
Ako žele da razgovaraju, reci im. -Nemoj da juriš, šerife. -Nikad.
Ponovićemo ovo. -Da, voleo bih.
Hej.
Bolje da pripremiš one kleme. Guzica laže.
Raste.
Drago mi je što te vidim. -Sereš.
Razgovarala sam s Martijem. -I s policajcima? -Da. I s njima.
Kako si? -Šta ti je Marti rekao?
Želeo je da zna šta me policija pitala.
Rekao je da ti pomaže s nečim. To je sve.
Kad si se vratio? -Čujem da imaš veliku kuću.
Marti kaže da su devojke dobro. To je dobro.
Rast. Samo mi reci da neće stradati zbog toga.
Ne mogu to da ti kažem.
Nikad mi nije selo to što si tražila da te lažem o njemu.
Idi. Zbog tebe bar deluje pristojno.
Zašto si odustao, Marti? Koji je bio pravi razlog?
Ti meni reci zašto si se zaista vratio. -Ti prvi.
Zašto si odustao?
Video sam nešto. Bebu.
Zavisnik je pokušao da osuši dete u mikrotalasnoj.
Video sam šta je uradio i pomislio sam... Nikad više.
Nikad više nisam želeo da vidim ništa slično.
Ti si na redu.
Zašto si se vratio?
Zbog ovoga. To je nešto što sam morao da rešim
pre nego što nastavim s nečim drugim.
Život mi je krug nasilja i poniženja.
Otkad pamtim.
Spreman sam da prekinem s tim.
Vidimo se na brodu.
Nakon onoga neki dan sam shvatio
da bih mogao da se viđam češće s tobom i momcima.
Dugo nisam bio na pecanju.
Ako ne odem četrdeset četiri puta godišnje,
nisam pri sebi. -Razumem te.
Volim da imam razlog da pijem pivo ujutro.
Stive, želeo sam da te pitam...
Sećaš li se male Fontenoove koja je otišla s ocem?
Nije mi jasno. Znao si da je otišla s ocem ili ti je to neko rekao?
Porodica je razgovarala sa šerifom Čildresom.
Tetka i teča. On ih je poznavao.
Ko su bili oni?
Počinjem da pomišljam da ovo nije bio poziv starog prijatelja. -Jeste.
Rekao sam ti sve čega se sećam. Hajde da se provedemo.
I nemoj opet da me pitaš. -Slažem se s tobom 150%. -Dobro.
Ali stvar je u tome što te neću pitati ja.
On će.
Ne bih to radio, Stive.
Van svoje nadležnosti si, šerife. -Znate li ko sam sad, guzice?
Ne bih bio ovde da ne znam.
Marti? -Nemoj da me gledaš. Nikad nisam znao da ga kontrolišem.
Nakon ovoga ćeš imati razjebanu guzicu u "Angoli".
Razgovaraćemo o tome. I nekim drugim stvarima. Idemo.
Crkva o kojoj je Kol pričao treba da je ovde. Izgubili smo se.
Nismo. Idemo u pravom pravcu. -Tako ćemo doći do autoputa.
Ali ne tražimo autoput, nego crkvu. -Znam. Ali nema je.
Nema ničeg što liči na crkvu. -Reci mi kad vidiš nešto. -Nema ničega.
Da, gospodine? -Znate li za neku staru crkvu ovde? Crni sveštenik?
Mislite na "Sin života". Zatvorena je 2005. Nakon uragana.
Živite ovde? -Ne. Živim u Sent Martinu. Imam ugovor s okrugom.
Održavam groblja i škole. -U redu. Hvala.
Znate li kako da stignemo do autoputa odavde? -Da.
Nakon 800 metara skrenite levo. Okružni put 1435.
Vozite se njime oko 11 kilometara
i stići ćete na autoput 49 pre Kroulija.
Snalazite se ovuda. -Da, šefe. Znam celu obalu.
Moja porodica... -Hvala.
Moja porodica živi ovde već dugo, dugo.
FILMO-CENTAR
WWW.FILMOCENTAR.WEEBLY.COM